141 



trods den Kraft og Ufortrødenhed, hvormed Atmosphæren 

 Aar for Aar fortsætter sin opløsende Virksomhed, trods 

 de Masser af lis, der ere nødvendige for at underholde 

 den rivende Gletscherbæk, — saa taber Gletscheren 

 dog ikke i Længde, men har den samme Udstrækning 

 nu som for Aarhundreder siden. Rigtignok maa dette 

 ikke forstaaes aldeles bogstaveligt, thi dersom en Række 

 af kolde Sommere følge efter hinanden, vil Foden skyde 

 sig noget fremad, ligesom den i det modsatte Tilfælde 

 vil trække sig noget tilbage, men disse Stedforandringer 

 ere forholdsviis meget ubetydelige*), og da de tillige hæve 

 hinanden gjensidig, saa bliver den Paastand fuldkommen 

 berettiget, at Gletscherens Udstrækning nedefter stadig 

 er den samme. Dette Forhold er saa meget mere værd at 

 lægge Mærke til, som det giver os den første Antydning 

 til en Eiendommehghed ved Gletscheren, der meer end 

 nogen anden er charakteristisk for dens Natur, nem- 

 lig dens særegne Bevægelse; thi det er jo klart, at 

 naar den bestandig opløses forneden og dog bestandig 

 vedligeholder samme Udstrækning, saa maa den stadigt 

 fornye sin Masse ovenfra og paa en eller anden Maade 

 befinde sig i en jevn nedadgaaende Bevægelse. Om dennes 

 egentlige Natur kunne vi paa vort nuværende Standpunkt 

 intet videre afgjøre, og vi ville derfor søge at komme 

 op paa Gletscherens Overflade, for ved Betragtning af 

 denne at skaffe os det fornødne Materiale til en rigtig 

 Bedømmelse af Gletscherens Bevægelse, Structur og sær- 

 egne Dannelsesforhold. 



I en kold og fugtig Sommer som den sidst forløbne 

 har man just ikke stor Fornøielse af en Gletschervandring, 



*) Som et meget, sjeldent Tilfælde maa fremhæves, at Rhonegletscheren 

 i 1818 skød sig 150' fremad. 



