148 



ned deri, saaledes at dens øverste Ende befinder sig 

 i Niveau med Hullets Munding; efterhaanden som Isen 

 tøer bort vil Stokken meer og meer komme tilsyne, 

 og man har nu ved Maalninger paa denne fundet, at 

 Isen kan svinde med over 3' i Løbet af 3 Uger. Det 

 ved Optøeningen frembragte Vand taber sig snart, som vi 

 have seet, i dens Revner og Spalter, og skjøndt det nu 

 vistnok maa antages, at det herfra for en stor Deel baner 

 sig Vei til Gletscherbækken og forøger dens Vandmasse, 

 saa vil det sikkert ogsaa for en Deel fryse i Dybet og 

 saaledes atter gaae over til den faste Form. — Paa Steder, 

 hvor Dalbunden har et raskere Fald, vil naturligviis lis- 

 massen, idet den tager Deel deri, modtage stærke Gjen- 

 nemspaltninger i Overfladen , og de saaledes fremkomne, 

 raa Prismer (Gletschernådel) ville snart under Solens 

 og Luftens Paavirkning antage tilspidsede, kegleformede 

 Skikkelser. 



Af den her meddelte Fremstilling vil det nu sikkert 

 være klart, at den blotte Indvirkning af Sol og Luft er 

 i Stand til at frembringe betydelige Ujevnheder paa Glet- 

 scherens Overflade. Imidlertid kunne ydre Omstændig- 

 heder paa forskjellig Maade begunstige denne Indvirkning, 

 og en Gletschervandring vil gjøre os bekjendt med flere 

 Phænomener, der godtgjøre dette paa den meest iøine- 

 faldende Maade. Vi ville saaledes snart bemærke, at 

 Isen overalt er gjennemboret af Huller, og at der paa 

 Bunden af disse altid findes et eller andet mørkt Legeme, 

 som f. Ex. en lille Steen, et Blad, et dødt Insect eller 

 noget Lignende, der aabenbart har givet Anledning til 

 deres Dannelse. Overalt paa Gletscherens Overflade 

 ligger der nemlig Smaasteen og Gruus, og naar Vinden 

 fra de lavere Regioner stryger hen over den, saa afleirer 



