149 



den stadigt forskjellige lette Smaalegemer som vissent 

 L«v og andre saadanne Gjenstande. Idet nu Solen om 

 Formiddagen gjennemvarmer disse, saa vil naturligviis 

 den Plet af Isen, paa hvilken de netop hvile, komme til 

 at tøe raskere end under Solens umiddelbare Paavirkning, 

 og paa denne Maade ville de successivt sænke sig under 

 Overfladens almindelige Niveau, indtil de ere komne saa- 

 langt ned, at Solstraalerne ikke længere ere istand til at 

 naae dem. Hvor derimod Isen bærer større Gjenstande, 

 navnlig store Steenblokke , som Solen ikke formaaer at 

 gjennemvarme, der vil Phænomenet gjentage sig i modsat 

 Retning. Stenen vil nemlig beskytte den Flade, paa 

 hvilken den hviler, Isen vil tøe bort rundt omkring, og 

 der vil endelig danne sig et saakaldet Gletscherbord, 

 hvis svære Steenplade hviler paa en Søile af Gletscherens 

 lis. At et saadant Meubel trods sit sohde Udseende dog 

 ikke har stor Varighed, folger naturligviis af sig selv; 

 efterhaanden som Søilen tiltager i Høide, bliver den under 

 Luftens Paavirkning ogsaa tyndere og tyndere, og endelig 

 falder det Hele fra hinanden, for at det samme Skuespil 

 kan gjentage sig paany. En større Gruusmasse, som 

 ikke kan gjennemvarmes, vil naturligviis have en lignende 

 Indflydelse paa den underliggende lis, idet den giver 

 Anledning til Dannelsen af en saakaldet Gletscher- 

 kegle, og de lange Steenvolde, der under Navn af Mo- 

 ræner strække sig hen over Gletscheren, hvile stedse paa 

 høie, bølgeformige Rygninger af Isen, der ere frembragte 

 ved den Beskyttelse, som de overleirede Masser yde mod 

 Solvarmens Indvirkning. Gletscheren er saaledes underkastet 

 en stadig Vexel og en stadig Opløsning; hvor der nu er 

 dybe Spalter, findes maaskee ad Aare jevn lis, og hvor 

 nu høie Kegler rage i Veiret, træffer man maaskee om 



11 



