153 



mæssige, kantede Stykker, der tiltage i Størrelse henimod 

 Gletscherens Fod og undertiden, skjøndt meget med 

 Uret, ere blevne benævnede »liskrystaller«. Uagtet de 

 ligge fast sammenpakkede paa hinanden med Flade mod 

 Flade, er Berøringen dog ikke saa fuldstændig, at der ikke 

 efterlades fme Rør og Huulheder imellem dem, og heraf 

 følger altsaa, at den hele lismasse er i Besiddelse af en vis 

 Porøsitet, der tillader det ved Overfladens Optøening frem- 

 bragte Vand en stadig Gjennemsivning. Paa Grund af 

 Isens høie Temperatur i Sommertiden maa man antage, 

 at den er fuldstændig gjennemtrængt af Vand, og da nu 

 tillige de Smaalegemer, hvoraf den sammensættes, skjøndt 

 man ikke kan eftervise det i mindre Blokke , dog ere i 

 Besiddelse af en vis Forskydelighed paa hinanden , saa 

 faaer hele lismassen trods sit stive Udseende dog en 

 særegen Bøielighed, der tillader de ved første Øiekast 

 uforklarlige Bevægelser, som vi i det Følgende skulle 

 lære at kjende. JNaar vi senere have betraadt Gletsche- 

 rens høieste Egne, ville vi bedre end paa vort nuværende 

 Standpunkt kunne fatte Aarsagen til de særegne Structur- 

 forhold, som vi her have gjort opmærksom paa, og vi ville 

 altsaa for Øieblikket ikke opholde os videre ved denne 

 Side af Sagen; ogsaa Isens mærkværdige Farvephæno- 

 mener ville vi først i det Følgende søge at oplyse. 



Strax da vi betraadte Gletscheren og søgte at tilegne 

 os en almindelig Anskuelse af dens Physiognomi og 

 Charakteer, var det os paafaldende, at lange Volde af 

 Steenblokke og Gruus strakte sig hen over dens ujevne 

 Flade, idet de tulgte Retningen af den Dal, hvori den 

 er indleiret. Disse Steenvolde, der ere velbekjendte 

 under Navn af »Moræner«, ere dannede ved Forvittring 

 af de omgivende Bjergmasser og optræde paa enhver 



