167 



paa samme Maade, som umiddelbart ved Gletschernes 

 Fod — da kan han dog ikke længere tvivle paa, at den 

 Grund, over hvilken han vandrer, i en længst forsvunden 

 Tid har været dækket af Høibjergenes lis! 



Af de her meddeelte Kjendsgjerninger er man nu ganske 

 sikkert berettiget til at drage den Slutning, at Alpeglet- 

 scherne i en forhistorisk Tid længe før Menneskets Op- 

 træden her paa Jorden have havt en langt betydeligere 

 Udstrækning end nu, saa at de ikke alene have dækket 

 de høiere og kortere Dalstrøg, men endog sendt deres 

 lismasser ned igjennem Hoveddalene til de i Nord og 

 Syd begrændsende Sletter. At Klimaet dengang maa have 

 været anderledes end nu for Tiden, det følger vel af sig 

 selv; det maa have været koldere og navnlig fugtigere, 

 Sneegrændsen har ligget lavere, og Firnmasserne havt 

 en langt større Udbredelse end det er Tilfældet i vore 

 Dage, men naar vi erindre, at store Strækninger af Eu- 

 ropas Fastland endnu i den yngre Tertiærtid vare dækkede 

 af Havet, og at en saadan Havbedækning nødvendigvis 

 maatte fremkalde et baade kjøligere og fugtigere Klima end 

 vi nutildags leve i, saa synes Alpegletschernes gamle Ud- 

 strækning ikke at være et mere paafaldende Phænomen, 

 end hvad vi den Dag i Dag iagttage paa den patagoniske 

 Kyst og paa en Brede, der svarer til Parises og Genfer- 

 søens. Dersom Sneefaldet dengang har været stærkere, 

 har det ogsaa forøget de øvre P'irnmassers Tryk, Isens 

 Dannelse og Fremadskriden er gaaet hurtigere for sig og 

 Gletscherne vilde skyde sig betydeligt fremad, inden de 

 kom saa langt ned, at Varmens opløsende Kraft satte en 

 Grændse for deres videre Fremtrængen. Men uagtet hine 

 Fortidens Gletschere saaledes have været meget anseelige, 

 uagtet lismassens Tykkelse i de fleste Tilfælde sikkert har 



12* 



