175 



disse forholdsviis lave Egne foregaaer med en saa ganske 

 overordentlig Kraft har væsentlig sin Grund i det kjølige 

 og særdeles fugtige Klima, hvis Vinter er mild nok til at lis- 

 dannelsen i de lavere Regioner kan vedblive , og hvis 

 Sommer ikke er varm nok til at Isen kan smelte bort, 

 men der kan forresten ikke være Tvivl om, at den saa- 

 kaldte Peruanske Koldtvandsstrøm, der fører Polarhavets 

 Vande langs Sydamerikas Vestkyst lige til Linien , ogsaa 

 bidrager sit til, at den arktiske Gletscherform i disse 

 Egne kommer Æqvatoren 20 Grader nærmere end Tilfældet 

 er paa den nordlige Halvkugle. 



Førend vi afslutte vor Betragtning af Gletschernes 

 geographiske Udbredelse, maae vi endnu kaste et Blik 

 paa Polaregnene, især de nordpolare, da nemlig hine 

 store lismasser, hvis Natur vi alt saalænge have helliget 

 vor Opmærksomhed, netop i disse Egne opnaae en ganske 

 eiendommelig Udvikling. Sneegrændsen, som paa Island 

 endnu ligger i en Høide af omtrent 4000', synker be- 

 standig dybere og dybere, indtil den endelig naaer ned 

 hge til Havspeilet, og som Følge deraf maa i alt Fald 

 paa sine Steder Modsætningen mellem den øvre Firn- 

 masse og den nedre Gletscheriis ganske udslettes, da 

 Isen kun dannes under saadanne Forhold , hvor Sneen 

 mere eller mindre kan gjennemsives af Vand. Da imid- 

 lertid dette indtræder i Sommertiden paa mangfoldige 

 Steder i de sneedækte Polarlande, saa finder ogsaa her 

 en virkelig lisdannelse Sted, om man end maa indrømme, 

 at denne polare Gletscheriis i det Hele besidder mindre 

 Fasthed end den vi tidligere have lært at kjende, men 

 der kan som sagt ikke være Tvivl om, at der ogsaa 

 gives mange Steder i Polarlandene, hvor lisdannelsen 

 slet ikke kan foregaae, og hvor kun Sneen ved at op- 



I 



