185 



Staaer en Bøg i Skovkanten (Figur 3) vil den Side, som 

 vender mod Skoven, være formet, som om Træet stod i 

 en tæt Bevoxning, hvorimod paa den anden Side Kronen 

 vil være lige saa udviklet som paa et fritstaaende Træ. 

 Da Bøgens Forgrening saaledes indskrænkes, naar den 

 staaer i en Skov, og da den for fuldstændig at udvikle sin 

 Form maa staae paa en aaben Plads, skulde man antage, at 

 denne Stilling var naturlig. Dette er imidlertid ikke Tilfældet; 

 thi naar en Bøg staaer aldeles isoleret paa en Mark, vil den 

 være udsat for, at Løvet ikke bliver liggende under den, men 

 føres bort af Vinden , hvorved Jordbunden berøves sin natur- 

 lige Gjødning og saaledes ikke mere er istand til at levere 

 Træet rigelig Næring, hvorved dettes Sundhed og Tilvæxt 

 vil lide. Naar en i tæt Stand stillet Bøg bliver stillet noget 

 mere fritved nogle af Nabotræernes Borttagelse, har denne 

 Overgang imidlertid ingen skadelig Indflydelse paa Træets 

 Sundhed og Væxt, hvilken nu skeer i Harmoni med den 

 friere Stilling. Træet faaer derved mere Lys og Luft og har 

 Livskraft til at bruge disse Goder. Ikke alene udvikle dens 

 Sidegrene sig meget stærkere end i den sluttede Stand, 

 men ogsaa Stammens Vedproduktion bliver større, idet 

 de aarlige Vedlag, som vi kalde Aarringe, blive meget 

 bredere. Dette er saa tydeligt, at man endogsaa ved at 

 betragte Aarringene paa et Stykke Favnebrænde vil af de 

 brede Aarringe kunne finde de Aar, da Træet har faaet 

 en friere Stand. Bøgen kan altsaa baade taale Lys og 

 Skygge, den kan uden at beskadiges sættes i en mere 

 fri og mere tæt Stand og læmper sin Form efter den 

 Stilling, den indtager; det er derfor, at Bøgen saa godt 

 egner sig for den rationelle Skovdyrkning, som fordrer, 

 -at Træerne i en lang Aarrække skulle staae tæt, for 

 senere at komme i en fri Stand. 



