190 



under Egen og Asken. iVlan seer vel, at Røn og Ask 

 spire i Bøgeskoven, men de unge Planter have ikke nogen 

 • lang Tilværelse, allerede paa det andet eller tredie Aar 

 henblegne de unge Aske under Bøgens Skygge. Naar saa- 

 ledes de sl^ggetaalende Træer udvikle sig mellem de lys- 

 behøvende, opstaaer der en blandet Skov, til hvis Be- 

 tragtning vi nu gaae over, medens vi hidtil have forudsat, 

 at Skoven har været dannet af den samme Træart. 



Blandings- Ovenfor er Bøgen fremstillet som et Exempei paa et 



skov. 



skyggetaalende ligesom Birken paa et lysbehøvende Træ; 



blandes nu Bøg og Birk , da vil Birken paavi:kes af 

 Bøgen paa samme Maade som Bøge paavirke hverandre, 

 naar de staae i en tæt Stand, men i høiere Grad. Paa 

 den Side nemlig, som beskygges af Bøgen, ville Side- 

 grenene henvisne, og Træet vil skyde i Veiret, alene 

 Toppen vil være grøn, hele den øvrige Krone derimod 

 indsvunden til nogle korte Kviste. Men imedens Bøge, 

 som staae tæt sammen, gjensidig paavirke og forandre 

 hverandres Form i samme Grad, finder der ikke et saa- 

 dant gjensidigt Forhold Sted mellem Bøgen og Birken; 

 thi imedens Bøgen aldeles omformer og ofte kvæler Bir- 

 ken, øver denne ingen Indflydelse paa Bøgens Form: 

 Bøgen tager aldeles ingen Notice af Birken, den danner 

 sin Krone, om den end staaer indeklemt imellem Birkene, 

 som om den befandt sig i en fri Stilling. 



Det synes, at der iblandt vore Skovtræer ikke exi- 

 sterer to Arter, som i samme Grad er lysbehøvende. 

 Hvor de forskjellige Træarter voxe i Selskab og udvikle 

 sig frodigt, er det ikke vanskeligt at sammenligne deres 

 Evne til at taale Skygge; thi de mere lysbehøvende 

 ville stedse røbe sig derved, at de af de mere skygge- 



