195 



og Birkeskove ikke staae paa en altfor daarlig Jordbund, 

 lade de sig let forvandle til Ege- eller Bøgeskove. Ellen 

 afløses af Asken i Statsskovene, hvor ogsaa mange Ege- 

 skove forvandles til Bøgeskove. 



Disse Forandringer støde i Reglen ikke paa Van- 

 skeligheder, fordi de ere naturlige; vil man derimod 

 gaae den modsatte Vei at lade en Bestand af lysbehøvende 

 Træer afløse skyggetaalende , da er denne Forvandhng 

 imod INaturens Orden og kan ikke skee alene ved at 

 saae Frøet i Skoven; thi det vilde ikke kunne udvikle sig 

 af Mangel paa det fornødne Lys. xMan maa derfor gjøre 

 Vold paa Skoven, idet man enten borttager en stor Del 

 af Træerne eller aldeles borthugger dem, førend Jord- 

 bunden besaaes med den nye Træart, og dog er det uvist, 

 hvorvidt Forvandlingen vil lykkes. Erfaringen har godt- 

 gjort Rigtigheden heraf. Baade Fyrre- og Granbestande 

 har man forvandlet til Bøgeskove. INIen medens Bøge- 

 udsæden i Fyrreskoven kan skee uden at beskadige 

 denne, blot ved at nedhakke Olden under Træerne, som 

 udvikle sig, som vi have seet, med en mageløs Frodighed 

 i Fyrrens Skygge, er man nødt tit at nedhugge Gran- 

 skoven tildels eller aldeles, naar man vil besaae Skov- 

 bunden med Olden, og Udfaldet bliver dog tvivlsomt. 

 Det er Lysforholdene, som bevirke dette; thi, som vi 

 vide, er Granen mere skyggetaalende end Bøgen, hvor- 

 imod dette Træ i denne Henseende langt overgaaer Fyrren. 



Baade ved Natur og Kunst kan der tilveiebringes et Under- 



slcovcn 



Forhold , i Følge hvilket en lysbehøvende Træart kan groe 

 i Selskab med de skyggetaalende uden at undertrykkes 

 eller hæmmes i sin Udvikling af disse. Dette indtræffer, 

 hvor der danner sig en Underskov. For al denne kan 



