Om Perlerne. 



Af Dr. H. Krabbe. 



lil alle Tider og hos alle Folkeslag have Perler, Guld 

 og Ædelstene været regnede for de smukkeste og værdi- 

 fuldeste Naturgjenstande; med dem prydede Oldtidens Folk 

 deres Gudebilleder, de vare en væsentlig Bestanddeel af 

 Kvindernes Smykker, og de straalede fra pragtelskende 

 Fyrsters Diademer. 



Medens det hos Guldet er selve Massens Egenskaber 

 i Forbindelse med dens Sjeldenhed, der giver det sit 

 Værd, ere Ædelstenene dannede af Stoffer, der i og for 

 sig forekomme hyppig nok i Naturen, men sjeldnere have 

 antaget de Egenskaber, som gjere dem til Ædelstene. 

 Perlerne bestaae af et meget almindeligt, skjøndt over- 

 maade nyttigt Materiale, det samme vi under andre Former 

 kjende som Marmor, Kalksteen og Skrivekridt, nemlig 

 kulsuur Kalk; deres Værd skylde de hverken Stoffet i og 

 for sig eller en særegen Tilstand af Stoffet, der som hos 

 Ædelstenene er begrundet i dettes egen Natur, men kun 

 deres Form og deres Overflades Skjønhed; og dog vur- 

 deredes de allerede i Oldtiden af Indierne til den tre- 

 dobbelte Vægt Guld. 



