214 



foregaaer paa et usædvanligt Sted, nemlig omkring et 

 fremmed Legeme, der tilfældig er kommet ind i Kappen 

 og danner Perlens Kjærne, som en Slags Naturbestræbelse 

 for at gjøre det fremmede Legeme uskadeligt. Som saa- 

 danne Kjærner i Perlerne finder man undertiden Sandkorn, 

 Plantedele o. desl., der tilfældig ere trængte ind i Kappen; 

 men hyppigst er det Smaadele af selve Skallens Overhud. 

 I Aarene 1852—54 fandt Prof. de Filippi i Turin hyppig 

 Ikter (en Slags Indvoldsorme) og andre Smaadyr som 

 Kjærner i Perler; han meente, at Hyppigheden af Perler 

 skulde staae i Forhold til Hyppigheden af saadanne Snylte- 

 dyr i Perlemuslingens Kappe, og Dr. Kiichenmeister, 

 der i Sachsen fandt Mider som Kjærne, søgte at give det 

 praktisk Betydning ved at foreslaae at bringe Perlemus- 

 lingerne sammen med disse Parasiter. Om de nu end 

 hyppig kunne give Anledning til perlelignende Ldvæxter 

 hos forskjellige Muslinger, saa synes dog de Filippis og 

 Ktichenmeisters Forhaabninger ikke at ville gaae i Op- 

 fyldelse, idet man ved en grundigere Undersøgelse af 

 Perlerne i det Mindste ikke har fundet det bekræftet i 

 Baiern, hvor Dr. Hessling*) ved talrige Undersøgelser saa 

 godt som aldrig fandt Snyltedyr hos Unio margaritifera og 

 aldrig som Kjærne i dens Perler. 



Allerede tidligere har man søgt ved kunstige Midler 

 at foranledige Dannelsen af Perler, og den Hemmelighed, 

 som Linné i forrige Aarhundrede betroede den svenske 

 Regjering i denne Retning, og som skal have foranlediget 

 hans Optagelse i Adelstanden, har sandsynligviis bestaaet 

 i at bore smaa Huller udvendigfra i Mushngens Skaller. 



*) Th V. Hessling: die Perlmuscheln und ihre Perlen, Leipzig 1859; 

 — et Arbeide, der er fremkaldt ved de Filippis og Kiichenmeisters 

 Paastande, og som ligger til Grund for denne Meddelelse. 



