231 



ordentlig udbredte Steensalt; men Opholdet her har altid 

 været forbundet med store Farer, da Beboerne stadigen 

 vare udsatte for røveriske Overfald*) af de noget sydligere 

 boende IVloluche-lndianere, uagtet den chileniske Regjering 

 havde sluttet en Overeenskomst med Pehuencherne og 

 gav disse en aarlig Godtgjørelse for at holde Molucherne 

 i Ave. 



Man kan ikke let forestille sig noget Landskab, som 

 paa een Gang er saa fortryllende og venligt og tillige saa 

 ophøiet og næsten skrækindjagende som det, hvoraf man 

 seer sig omgiven, naar man fra Antucos Dal, hvor natur- 

 lige blomsterrige Enge vexle med skjønne Bjergskove, 

 stiger op til de høieste Fjeldtoppe, hvor man tilsidst 

 standses af den aldrig smeltende Snee. Man tænke sig 

 de colossale Former af Bjergene, som overalt bære Spor 

 af voldsomme Omvæltninger, den aldrig hvilende Vulkans 

 buldrende Drøn, Himmelens dybe Blaa i Modsætning til 

 de hvide Sneemasser, de overalt fra Bjergene nedstrøm- 

 mende Bække, den rene gjennemsigtige Luft, det brogede 

 Tæppe af de yndigste Alpevæxter — og man vil maaskee 

 forstaae det uudslettelige Indtryk, som Vandreren mod- 

 tager af hine vilde Alpeegne. Den chileniske Alpeflora er 

 med Rette berømt for sin Skjønhed; thi den forener med 

 det eiendommelige Tiltalende hos Alpevæxter i Alminde- 

 lighed de tropiske Planters Mangfoldighed i Former og 

 Farvepragt, hvorom vi have talende Vidnesbyrd i de mange 

 Calceolarier, Alstroemerier, Loaser og Tropæoler**), som 

 herfra cre indvandrede i vore Haver. Dog Skoven op- 

 giver kun nødtvungen sit Herredømme, og efterat man 



*) Ved et saadant Overfald 1822 blev denne Landsby afbrændt. 

 ") Blandt disse den pragtfulde Tropæolum speciosum. 



16' 



