234 



Overfladen. Bunden er ligesaa blottet for al anden 

 Plantevæxt som i Fyrreskovene , og de gamle Træer 

 have bgsaa, især naar man seer dem i Frastand, megen 

 Lighed i deres hele Form med Fyrretræer — den 

 lige søileformige Stamme er i Tretjerdedele af sin Høide 

 nøgen, og Kronen er dannet af regelmæssige Krandse 

 af horizontale, i Enden lidt opadbøiede Grene — , men 

 de yngre Træer frembyde , sete nærved , et meget 

 eiendommeligt Udseende. Stammen er nemUg indtil en 

 Alder af 40—50 Aar forsynet med Grene lige ned til 

 Jorden, og disse ere alle saa regelmæssig stillede og saa 

 eensformig og tæt beklædte med mørkegrønne tornspidse 

 Blade, at man uagtet det Tidselagtige, som gjør sig 

 gjældende, dog maa tilkjende disse Træer en ikke ringe 

 Grad af Skjønhed*). Der viser sig her det høist mærke- 

 lige Forhold, at Hunplanten er mere end dobbelt saa høi 

 (100' — 150') som Hanplanten (40' — 50'). Koglerne ere 

 kugleformede, af et Menneskehoveds Størrelse og hænge 

 ned fra Enden af Grenene. Hver Kogle indeholder 2—300 

 Frø, der ligne iMandler i Form og Smag, men ere dobbelt 

 saa store. Medens Naaletræerne i Almindelighed have to, 



den østlige Skraaning, og de derboende Pehuencher skuJle endog 

 have deres Navn af dette Træ, da Pehuen i deres Sprog betegner 

 Araucarien. Dog er der næppe nogen Tvivl om, at den især til- 

 hører Vestsiden, og at den her ikke gaaer længere mod Nord end 

 omtrent til Antuco, hvor den indtager det øverste Skov bælte. 

 Herfra stiger den mod Syd bestandig længere ned paa Bjergene, 

 og paa 46*^ , der synes at betegne Sydgrændsen for dens Ud- 

 bredniiig. voxer den neppe mere end omtrent lOOO Fod over Hav- 

 fladen. 



') Araucariens Skjønhed betinges fornemmelig derved , at Bladene 



blive siddende næsten uforandrede i 20 — 30 Aar, saa at den 



Nøgenhed, hvormed Grenene hos de fleste Træer allerede optræde 

 i det andet Aar, her først viser sig i en høicre Alder. 



