251 



strædet passe ganske til næsten hele den vestlige Deel, 

 lige til Cap Froward; men saasnart man er kommen paa 

 Østsiden af dette Forbjerg, hvor Kysterne atter vige ud 

 fra hinanden, og hvor de vestlige Storme have mistet 

 deres kuende Virkning, saa antager Naturen pludselig en 

 ganske anden Charakteer. Kysten mellem Cap Froward 

 og Cap Negro frembyder et smukt Landskab. Landet 

 hæver sig terrasseformigt og er i Baggrunden begrændset 

 af en 1000' høi Bjergkjæde, overklædt med en yppig tæt 

 Skov, der paa nogle Steder naaer lige ned til Kysten, saa 

 at Bavvandet beskyller Bøgenes Rødder, men paa andre 

 Steder viger tilbage og giver Plads for græsklædte Sletter. 

 Imod Syd sees Sarmiento hæ.vende sig kegleformig iveiret 

 til en Høide af 7000 Fod; de umaadelige, aldrig smel- 

 tende Sneemasser udsende Gletschere, der som stivnede 

 Vandfald naae ned til Havet, og Gletschernes berylblaa 

 Ismasser danne en paafaldende Modsætning til det mørke- 

 grønne Skovdække, der bræmmer Bjergets Fod. Her sees 

 hist og her tæt ved Strandbredden Ildlændernes Hytter, mere 

 lig Høstakke end Boliger for menneskelige Væsner, og 

 snart vise de hæslige nøgne Beboere sig med flagrende 

 Haar og udtrykke ved vilde Gebærder og afskyelige gjen- 

 nemtrængende Skrig deres Forundring og Nysgjerrighed. 

 Ofte sees de milevidt følge Skibet langs med Strandbred- 

 den, og Baal antændes*) til alle Sider for vidt og bredt 

 at udbrede Efterretningen om de Fremmedes Ankomst. 

 »Skoven er her saa tæt, at man bestandig maa benytte 

 Compasset for at finde Vei; i de dybe Dale overgaaer 

 Landskabets dødlignende Øde al Beskrivelse. De ere lige- 

 som barricaderede af hensmuldrende, omstyrtede Træ- 



') Heraf Landets Navn. Darwins Reise p. 232. 



