252 



stammer, saa at det næsten er umuligt at bane sig Vei. 

 Ofte, naar man troer at gaae paa en fast Stamme, synker 

 man i Trøske op til Knæene , eller man troer at kunne 

 læne sig til et Træ , og man finder til sin Forundring en 

 opløst Masse, som styrter omkuld ved den mindste Be- 

 røring. Alt er her saa mørkt, saa koldt og saa vaadt, at 

 ikke engang Svampe, Mosser eller Bregner kunne trives. 

 Omsider begynde Træerne at blive lave og forkrøblede, 

 og man naaer endelig op til den nøgne Bjergryg, der 

 fører til Toppen (af Mount Tårn, 2600'). Her have vi en 

 for Ildlandet charakteristisk Udsigt: uregelmæssige Bjerg- 

 kjæder, hist og her bedækkede med Snee, dybe, gul- 

 grønne Dale og Arme af Havet, som gjennemskjære Lan- 

 det i mange Retninger; Vinden er her bidende kold, og 

 vi tøve ikke længe med at begynde vor Nedstigen, der 

 ikke er fuld saa besværlig.« 



Dog Skoven er ikke overalt saa mørk og trist, som 

 denne Vandring lader formode. Vi ville betragte dens 

 Sammensætning lidt nærmere, saaledes som den viser sig 

 i Omegnen af Port Famine. Høiskoven bestaaer her 

 næsten udelukkende af den birkebladede Bøg (Fagus 

 betuloides), et anseligt Træ, hvis Stamme undertiden 

 har 20 Fod i Omfang, med smaa, ovale, stedsegrønne 

 Blade, der have saa megen Lighed med dem hos visse 

 alpine Birkearter, at dette Træ blev anseet for en Birk, 

 saalænge Frugten var ukjendt. *) Mindre almindelige ere 

 den matbladede »Canelo«, som dog her voxer fuldkommen 

 saa yppigt som paa Chiloe, og den antar etiske Bøg 

 med aflaldende Blade.**) Underskoven udfolder her næsten 



') Forster beskrev denne Bøg under Navn af Betula antarctica. 

 *') Denne Bøg er mere fremherskende i den østlige Deel af Ild- 



