257 



brede sig hen over Jorden og ved deres sammenvævede 

 Grene danne en tæt Masse under Foden. Efterhaanden 

 viger den Pladsen for Saxifrager, Lyngarter, Græsser, 

 Halvgræsser*) og andre Alpeplanter, som her danne et 

 Bælte indtil Sneelinien (3500—4000'). 



Ildlandets mørke Skove oplives kun ved et ringe An- 

 tal Fugle, blandt hvilke en Træløber (Oxyurus Tupinieri) 

 er meget almindelig udbredt. Den ledsager Vandreren 

 i den tause Bøgeskov fra de dybeste uigjennemtrængelige 

 Kløfter til Bjerghøiderne, idet den ligesom af Nysgjerrig- 

 hed følger ham i faa Fods Afstand og flagrende fra Træ 

 til Træ, ivrig opsøgende Insekter paa hver Green og Qvist, 

 bestandig lader høre sin gjenneratrængende Qviddren. 

 Stundom har man det mærkelige Syn af Papegøier, som 

 gjøre sig tilgode med Bøgenes og Caneloens Frugter, og 

 kolibrier, susende om Fuchsiernes og Veronicaens Blom- 

 ster — Fugle, som man kun venter at træ.ffe i tropiske 

 Lande, sees her paa Danmarks Bredegrad ! Som et andet 

 mærkeligt Forhold i Ildlandets Fauna fortjener at ud- 

 hæves den fuldstændige Mangel af Reptiher.**) 



*) Saxifraga exarata, S. bicuspidata , Pernettya pumila, Triodia ant- 

 arctica, Carex Banksii. Flere af de antarctiske Alpeplanter ud- 

 mærke sig ved Bladenes toradede Stilling, hvorved de faae et 

 eiendommeligt Præa, der især er tydelig udtalt hos Tapeinia ma- 

 gellanica, Oreobolus pectinatus, Gaimardia pallida og Tetroncium 

 magellanicum (Hooker: Flora antarctica p. 354). 

 **) Foruden de ovennævnte Fugle forekommer her endnu en lille 

 Gjærdesmutte (Scytalopus magellanicus), 3—4 Finker, en Drossel, 

 en Stær, flere Rovfugle og Ugler. Papegøyerne (Psittacus sma- 

 ragdinus) og Kolibrierne (Mellisuga Kingii) ere iagttagne ved Ma- 

 galhaensstrædet. King fandt sidstnævnte her endnu langt ind i 

 Vinteren paa en Tid, da Sneestorme ere hyppige, saalænge nemlig 

 som Fuchsiernes og Veronicaernes Blomster huse de smaa In- 



