273 



der slyngede sig som en Lysstribe gjennem en Strækning af 

 flere Kvartmil og tilsidst forgrenede sig i et Net af Arme, 

 der indesluttede talrige Øer; den Arm, der gik henimod 

 Kawaihae, udbredte endnu paa enkelte Steder et mørkerødt 

 Lys, men Hovedstrømmen syntes at være rettet mod Vest, 

 henimod Kona. I denne Retning syntes to nye Strømme 

 at være ifærd med at anstille et Væddeløb , og vi saae 

 Skoven antændes af dem og gaae op i Flammer. 



Den følgende Dag, den 10de, regnede det og Tuagen 

 var saa tæt, at vi ikke kunde begive os paaVeien; vi gik 

 kun et Par Kvartmil længere ned og leirede os ved den friske 

 Lavastrøm ^ Fjerdingvei Syd for Hovedkeglen. Over de dam- 

 pende Sprækker kogte vi vor Kaffe, stegte Kjød og Kartofler 

 og smeltede Sneen, som de Indfødte bragte os i Sække, saa 

 at vi kunde fylde alle vore tomme Flasker med Vand. 

 Nogle af os undersøgte Krateret i Løbet af Dagen; begge 

 Hovedkeglerne ere omtrent i 1200 Fods Afstand fra hinan- 

 den; den øverste ligger sydøstligt for den anden; de ere 

 henved 180 Fod høie og bestaae kun af Pimsteen og 

 smaa Lavastykker, der ere udkastede i flydende Tilstand. 

 Den øverste Kegle var et fuldkommen afsluttet Krater, 

 der havde to rødglødende Svælg af flere Fods Tvermaal, 

 hvorigjennem den udstødte Vand- og Svovldampe og un- 

 dertiden en Regn af lette Pin^steen; paa Grund af de 

 qvælende Luftarter kunde man kun nærme sig den fra 

 Vindsiden. Det nederste Krater, hvorfra den store lldsøile 

 for to Dage siden var stegen iveiret, var noget større; 

 forneden havde der paa den ene Side aabnet sig et stort 

 Svælg, hvorfra der flød en Lavastrøm ud, der gled ned 

 ad Bjergets Skraaning. Ovenfor disse to Kratere fandt vi 

 endnu et tredie, der endnu stedse røg, og vi kunde benved 

 ^ — f Mil opad Bjerget forfølge en Stribe af frisk Lava og 



