277 



Skoven i Retningen af vor Leir; det var ingen dyb, men 

 meget letflydende Strøm, der dannede en glat »pahoehoec. 

 Den Maade, hvorpaa den bevægede sig frem i Skoven, 

 omflød Træerne og efterhaanden antændte dem, størknede 

 paa Overfladen og derpaa brød op igjen, var ganske den 

 samme, som tidligere er iagttagen og behøver ingen nær- 

 mere Beskrivelse; flere Steder var Massen saa seig, at vi 

 kunde aftrykke Stempler i den, og havde vi havt Former 

 med os, kunde vi have dannet Massen i hvad Skikkelse, 

 vi vilde. 



Om Formiddagen fulgte vi med Strømmen til Sletten 

 og gik mange Gange over den for at betragte en eller 

 anden ny Arm; vi vare især nysgjerrige efter at see, hvor- 

 ledes de saakaldte »CUnkers« dannedes, og vare saa heldige 

 at faae vort Ønske opfyldt. Forskjellen mellem »pahoehoe« 

 eller glat Lava og »aa« eller Clinkers synes især at hid- 

 røre fra den forskjellige Afkjølingsmaade; de Strømme, 

 som danne en »pahoehoe«, ere forholdsvis ikke dybe, 

 fuldkommen flydende og afkjøles pludseligt til en eneste 

 sammenhængende fast Masse; »aa«-Strømmene ere der- 

 imod dybe og bevæge sig ofte med en 20 Fod høi Masse 

 mellem faste Sidevægge; de ere mindre letflydende, be- 

 væge sig kun meget langsomt frem og indeholde mange 

 faste Stykker, der kunne betragtes som Udgangspunkter 

 for Afkjølingen; »aa« -Strømmen bhver som Følge deraf 

 kornet ved Afkjølingen ligesom Sukker. Seet i Afstand 

 hgner den en uhyre Masse halvglødende Kul og Slagger 

 fra en Smelteovn, som drevne af en uimodstaaelig Kraft 

 bagfra og nedenfra stedse paany styrte over hinanden. 

 Den drivende Kraft er den nedenunder flydende Strøm, 

 der for det meste ganske skjules af de Masser, den ved sin 

 Afkjøling selv har frembragt. Yi hørte ofte Explosioner, 



19 



