299 



get gamle Fugle Fjerribberne have en rødlig Farve; 

 Halens Underdækfjer ere rustrøde, og paa Hovedet bærer 

 den en indtil 1^ Tomme lang Fjertop, som i Almindelig- 

 hed bæres liggende langs ad Hovedet, men som i Affect 

 reises. Næb og Fødder ere sorte. Disse smukt l'ordeelte 

 Farver ere meget rene og skarpt begrændsede hos de 

 gamle Hanner, hos Hunnerne og de unge Fugle ere de 

 derimod mere matte. 



Denne prægtige Fugls Hjem er det høie Norden, 

 hvor man i de sidste Aar har fundet den ynglende. 

 Æren for Opdagelsen tilkommer udelukkende Englæn- 

 deten John WoUey, som 1856 bereiste det nordlige 

 Finland og hjemsendte de første Æg og Reder. Siden- 

 svandsen bygger coloniviis i de store, mørke, ofte sum- 

 pige Gran- og Fyrreskove i det nordlige Finland og Skan- 

 dinavien, og lægger i Begyndelsen af Juni 5 — 7 blaahvide 

 Æg med mørke Streger og Punkter, som aldeles ligne 

 Æggene af dens amerikanske Slægtning (Ampehs cedrorum) 

 og nærmest kunne sammenlignes med Kjernebiderens Æg. 

 Reden, som ikke, hvad man tidligere antog, har nogen 

 Lighed med en Drosselrede, er omtrent 5 Tommer i 

 Gjennemsnit; Grundlaget og Væggenes Yderside dannes 

 af grove Grankviste, medens Hovedmassen bestaaer af et 

 tæt Filt af Skjæglav (Usnea barbata) og det Indre er ud- 

 foeret med fine Græsstængler og enkelte Fjer. Reden 

 bygges i Almindelighed 15 — 20 Fod fra Jorden paa en 

 Green tæt inde ved Stammen af en Gran, Fyr eller Birk. 

 At man lige til den nyeste Tid har været uvidende om 

 denne Fugls Forplantning, ligger deels i, at den yngler 

 saa nordligt i kolde og næsten uveibare Egne, og deels, 

 som Nilsson mener, deri, at selv om man finder Rede og Æg, 



