303 



heraf forekom mig saa utvivlsomt, og selve Sagen om- 

 sider saa bekjendt, idetmindste blandt Jægere, at jeg 

 hidtil ikke ansaae denne Gjenstand for at trænge til yder- 

 hgere Discussion. Da imidlertid alle Undersøgelser i den 

 levende Natur ere af høi Interesse for mig, griber jeg 

 denne Leilighed til at udtale mig. 



For en 30 Aar siden, i Begyndelsen af mit paa 

 interessante Erfaringer temmelig rige Jægerliv, lærte jeg 

 Jagten paa et Distrikt, hvor Beccassinen bygger, og be- 

 nyttede Leiligheden til at anstille nedenstaaende Iagt- 

 tagelser, som jeg hidtil har fundet rigtige. — Omend- 

 skjøndt Hanbeccasinens Parringslyd just ikke er klangfuld, 

 fandt jeg dog i hiin Tid, at den indeholdt en egen 

 Melodi, der maatte tiltrække enhver Jægersmand, som 

 har Sands for Livet i Naturen , og ikke færdes alene som 

 Drabsmand. Denne Melodi ligger maaskee mest i Ind- 

 bildningen, og udgjør en Deel af den Jubel, hvormed AU 

 er opfyldt i Naturen, naar den om Vaaren reiser sig i 

 sin Kraft og Ungdom, opfyldt af Forhaabninger. Des- 

 værre kunne disse Indtryk kun gjøre sig gjældende i deres 

 fulde Styrke , saalænge Sindet er frit og ikke nedtrykkes 

 af Ulykker, Sorg og de Bekymringer, som Livet saa ofte 

 medfører; alligevel vil Ingen, som en Gang ret dybt har 

 følt Vaarens Jubel, nogensinde glemme dette Indtryk — 

 og Beccassinens Parringj?sang , beskeden som den er, 

 udgjorde en ikke ringe Deel af Foraarslivet i hiin Egn, 

 som ellers er temmelig fattig paa Naturskjønheder, nemhg 

 Tidsvildes Flyvesandsdislrikt. 



Beccassinen kommer i den sidste Halvdeel af April 

 Maaned tilbage hertil fra Syden, parviis som Sneppen og 

 Storken. De fleste drage nordligere end Danmark, men 

 en Deel bliver dog endnu her, indtil de fortrænges af 



