. 309 



ninger nedad, og at Lyden ophørte i det Moment*), at 

 Fuglen forandrede Vingebevægelserne , selv naar den 

 umiddelbart endte sin snurrende Bevægelse med at den 

 styrtede sig ned i Kjæret , altsaa uden at Halens 

 Stilling derved forandredes. 



Endvidere bemærkede jeg tydeligt, at Fuglens Be- 

 vægelseslinie nedad, medens Lyden hørtes, var aldeles 

 stadig, saa at den derved beskrevne Bue var aldeles jævn. 

 Halen kunde altsaa ikke som Følge deraf bevæges zit- 

 trende, men kun i en jævn Linie, og det forekommer mig 

 derfor utænkeligt, at den saaledes kan frembringe en 

 saa stærk vibrerende Lyd, som alt ligger i Benævnelsen: 

 »Hinamelsziege«. 



Den anden Lyd, som jeg ved de to Noder har an- 

 givet, overraskede mig i Begyndelsen, da jeg, medens 

 Hunnen var skjult for mit Øie, antog, at den ogsaa hid- 

 rørte fra Hannen. Jeg fandt det dog usandsynligt, fordi 

 dens Anstrengelse ved den saa hurtige Flugt alt var saare 

 stor, og fordi Lyden næsten altid lader sig høre, naar den 

 atter hæver sig i Luften , da altsaa Lungernes An- 

 strengelse er størst. Ei heller var det mig i lang Tid 

 muligt, ved Hjelp af Øret at komme paa det Rene med, 

 hvorfra Lyden kom, indtil jeg endehg bemærkede, at 

 naar den flyvende Fugl havde fjernet sig temmelig langt 

 fra mig, medens jeg befandt mig midt imellem den og 

 Stedet, hvor Hunnen skjulte sig, da hørte jeg Lyden 

 ganske tydehg komme fra dennes Side, og ikke derfra, 

 hvor Hannen fløi. Endvidere traf det sig undertiden, at 



'j Hermed maa naturligviis Fuglens Afstand tages med i Beregning; 

 naar den er langt fjernet, seer man den sænke sig, inden Lyden 

 begynder, og hæve sig, inden den holder op. Br. 



