318 



oplyser, hvorledes Naturen flytter Træarternes Afkom i 

 Skoven. Denne Pileart er almindelig i Skove, som staae 

 paa en nogenlunde god Jordbund. Selv i Bøgeskove er 

 den ikke sjelden, uagtet den er saa ømflndlig for Bøgens 

 Skygge, at den gaaer ud, naar den i nogle Aar er bleven 

 paavirket deraf; imidlertid har den faaet Tid til at ud- 

 sende sine lette Frø. Naar de smaa Kapsler nemlig 

 aabne sig, undslippe Frøene, der ere forsynede med Frø- 

 uld, hvis Haar ere flere Gange længere end Frøene; ved 

 den mindste Rystelse sættes de i Bevægelse. Allerede i 

 JuniMaaned kan man bemærke store Masser af dette Frø; 

 det Meste gaaer til Grunde af Mangel paa et passende 

 Voxested, men Noget kommer frem. Dette skeer navnlig i 

 Besaaningshugsterne*), hvor Træerne ikke staae saa tæt, 

 at deres Skygge kan trykke Pilen. Denne behøver kun 

 sex Aar for at bUve frugtbar , men meget længere 

 Tid varer det heller ikke , før Bøgeskoven lukker sig 

 over den og trykker den. Førend Modertræet gaaer 

 tilgrunde, har det imidlertid udsendt en talrig Afkom, 

 hvoraf en Deel har fundet et Fristed andetsteds i Skoven. 

 Saaledes vedbliver Palmepilen at leve i Bøgeskoven, uagtet 

 den stadigt kvæles af Bøgens Skygge. Det er især paa 

 den gode Jordbund, at Palmepilen gjerne udbreder sig. 

 Saaledes har jeg seet Egesaaninger paa Laaland over- 

 voxede af selvsaaede Palmepile. Da Egens Skygge langt- 

 fra er saa stærk som Bøgens, kan Palmepilen ogsaa bedre 

 holde sig i Egeskoven, hvorfor man der kan træffe Exem- 

 plarer af dette Træart af en Størrelse og en Skjønhed, 

 som ikke kjendes i Bøgeskoven. 



*) Saaledes benævnes i Skovens Omdrift den Periode, i hvilken 

 de gamle Træer staae i saa store Afstande fra hverandre, at Op- 

 væxten kan komme frem. 



