324 



Det staaer tilbage at betragte Træerne med Nod- 

 frugter; saadanne ere Eg, Bøg og Hassel. Mange Dyr 

 nære sig af deres melholdige Frø, navnlig vide vi, at 

 Skovskaden har stor Kjærlighed til Agern, som den i den 

 Hensigt at ville gjemme dem i Jorden spreder omkring i 

 Skoven. Bogfinken (?) fører Olden omkring, Mus og Egern 

 arbeide ogsaa paa at sprede Frugterne af de nævnte Træer. 

 Resultaterne af disse Dyrs Virksomhed ere store og let 

 bemærkelige. Ofte overraskes Skoveieren ved at see Ege 

 skyde frem under Fyr, Bøge i Egeskove saavelsom Hasler. 

 Hverken han eller nogen anden har saaet eller plantet 

 disse Træer, som alle skylde Dyrene deres Tilblivelse. 

 I den unge Egeskov ved Petersværft indfinder Haslen 

 sig saaledes tilsyneladende af sig selv; paa samme Maade 

 skyder Bøgen frem, som har Tilbøielighed til at indfinde 

 sig i alle danske Egeskove. I de nordsjællandske Fyrre- 

 plantninger træffer man næsten overalt Opvæxt af Eg, 

 undertiden ogsaa af Bøg. I Hornbæks Fyrreplantning, som 

 staaer paa Flyvesand, er Jordbunden paa sine Steder saa 

 rig paa Ege, som Skovskaderne have saaet, at man skulde 

 ansee dem for at være dyrkede; desforuden voxer her 

 almindelig Gjedeblad, Tyst og Hindbær, hvilke alle ere 

 hidførte af Fuglene. 



Af det Foregaaende fremgaaer, at uagtet Selvsaaningen 

 er en nødvendig Betingelse for, at en Træart paa naturlig 

 Maade kan blive herskende, ere dog de Træarter, som 

 danne Hovedmassen af vore Skove ingenlunde begunstigede 

 hverken i Henseende til Frugtbarhed eller til Frøets Ud- 

 bredning. Egen og Bøgen staae heri langt tilbage for 

 Birken og Asken. Det er altsaa andre Forhold, navnlig 

 Lysforholdene, som afgjøre, hvilken Træart der bliver frem- 

 herskende i Skoven. 



