326 



Pile-, Ege- og Yalnødslægten , Syrenen, Vinstokken, 

 mange Lønarter, Hestekastanien; den uægte Jasmin, Guld- 

 regn , Robinie , Blæretræet; endelig af Buske Ribs-, 

 Cratægus-, Lonicera- , Spiræa-Arter o. s. v.; disse Træ- 

 arter erholde en god Pleie, befinde sig ofte i Skovenes 

 umiddelbare Nærbed , og Mennesket gjør Intet for at 

 holde dem borte fra Skoven, alligevel trænge de ikke 

 ind i samme, men de lade de oprindelige Træarter 

 i uforstyrret Besiddelse af denne. Den vigtigste Grund 

 dertil er, at de fleste fremmede Træarter ikke sætte modne 

 Frø, det være nu, fordi den Varme, som de her nyde, 

 vel er tilstrækkelig til at frembringe Blade og Blomster, 

 men ikke til at sætte modne spiredygtige Frø, eller at 

 ogsaa andre Aarsager forhindre Frøenes Udvikling*). 



Men selv de Træarter, som hvert Aar sætte modent 

 Frø, som Guldregnen og Hestekastanien, udbrede sig derfor 

 ikke i Skovene. Alene i Haverne saaer Guldregnen sig meget; 

 hvor Bøgeskove ere gjennemskaarne af Hestekastaniealleer, 

 kan man træffe enkelte selvsaaede Træer, som ere udgaaede 

 fra Alleerne , men større Udbredning i Skoven vinder 

 Træet ikke. Selv den fremmede Lind (Tilia intermedia D C), 

 hvoraf der findes Alleer i mange Skove, udbreder sig 

 ikke der; uagtet den i Evne til at taale Skygge næsten 

 kan staae sig imod Bøgen , som ikke formaaer at 

 hindre dens Krones Væxt, maa den dog i Tidens Længde 

 bukke under i Kampen med dette Træ, da den hos os 

 aldeles savner Selvsaanings-Evne**). Alligevel er der kun 



*) Kanadisk- og Italiensk-Poppel kunne paa Grund af deres Blomsters 



Beskaffenhed ikke frembringe Frø. 

 '*) Hvorvidt de fremmede Arter kunne udbrede sig ved Selvsaa- 



ning, er uvist; tidligere troede jeg, at deres Udbredning altid 



