351 



Affinitet. Men undertiden hændes det, at et Legeme vir- 

 ker saaledes paa et andet, at dettes Atomer leire sig paa 

 en anden Maade , medens det første bliver aldeles ufor- 

 andret. Man siger da, at dette virker ved Contact. Saa- 

 danne Contactvirkninger ere temmelig hyppige i Chemien, 

 men man har tidligere savnet enhver Forklaring af disse 

 mærkeUge Fænomener. Flere af Berthelots Iagttagelser, 

 navnlig de angaaende Svovlets forskjellige Modificationer, 

 kaste ganske vist et interessant Lys over denne Gjenstand. 

 En Opløsning af Svovl i Svovlkulstof (en ildelugtende, 

 meget flygtig Vædske) giver ved sin Fordampning Kry- 

 staller, der igjen med Lethed kunne opløses af Svovlkul- 

 stof. Smæltet og hurtigt afkølet Svovl danner derimod 

 en amorf .Masse, som er uopløselig i denne Vædske. 

 Men under Indvirkning af kogende Salpetersyre gaaer den 

 krystallinske og opløselige Svovlmodification over til den 

 amorfe og uopløselige, og omvendt forandres den sidste 

 til den første under Indflydelse af en kold Opløsning af 

 Kalihydrat. Disse Kjendsgjerninger have unægtehg stor 

 Interesse. Thi det er det amorfe, uopløselige Svovl, som 

 forbinder sig med Ilt, og Salpetersyren er et af de stær- 

 keste lltningsmidler, vi kjende; og det er den krystallinske, 

 opløselige Modification, der indgaaer Forening med xMe- 

 taller, og især let med Alkalimetaller. Tager man nu des- 

 uden i Betænkning, at Salpetersyren, foruden at omdanne 

 det krystallinske Svovl, tillige ilter en ringe Mængde deraf til 

 Svovlsyre, og at Kalihydratet ikke alene forandrer det 

 amorfe Svovl til krystallinsk, men ogsaa begrunder Dan- 

 nelsen af en lille Mængde Svovlkahum, saa ligger i Virke- 

 ligheden den Slutning nær, at det er Iltens Affinitet til det 

 amorfe, og Kaliums Affinitet til det krystallinske Svovl, der 

 bevirker disse Omdannelser. De Affiniteter, der her komme 



