352 



i Virksomhed, ere vel ikke saa kraftige, at de kunne frem- 

 kalde fuldstændige Foreninger, men dog altid stærke nok 

 til at hensætte Svovlet i de eiendommelige Tilstande, 

 hvori det i de enkelte Tilfælde maa findes, for at Foreningen 

 kan finde Sted. — Med disse mærkelige Fænomener lader 

 Stivelsens Dextringæring sig sammenligne. Stivelse er som 

 bekjendt uopløselig i Vand og gives med en Jodopløsning 

 en meget stærk blaa Farve. Men i spirende Byg fore- 

 kommer et kvælstofholdende Legeme, som kan udtrækkes 

 deraf med Vand og udfældes af denne Opløsning med 

 Vinaand ; det kaldes Diastase og har blandt andet den Egen- 

 skab ved en Temperatur af omtrent 30*^ at omdanne en bety- 

 delig Mængde Stivelse til Dextrin, et gummilignende Legeme, 

 der er meget letopløseligt i Vand og ikke farves blaat af 

 Jod, men som forresten har selvsamme procentiske Sammen- 

 sætning som Stivelse — altsaa ganske som den uopløse- 

 lige Svovlmodification under Alkaliers Indvirkning gaaer 

 over til den opløselige, der bestaaer af samme Stof, men 

 har andre Egenskaber. Forskjellen er blot, at man ikke 

 ved Dextringæringen kan bestemme de Afflniteter, der 

 træde i Virksomhed , saaledes som man kan det ved 

 Svovlets Omdannelse; vi kjende nemlig ikke engang Dia- 

 stasens chemiske Formel, altsaa ei heller de Processer, 

 den ved Gæringen undergaaer. Dog tør man antage, at 

 analoge Virkninger hidrøre fra analoge Aarsager, altsaa at 

 det er et eiendommehgt Spil af Affiniteter, som her kom- 

 mer i Virksomhed. Dette bhver saameget sandsynhgere, 

 som man alene ved Varmen, denne Kraft, der har en saa 

 stor Indflydelse paa Affiniteten , kan bevirke den selv 

 samme Omdannelse. Man behøver i Virkeligheden kun 

 at opvarme Stivelsen til 210^ for at omdanne den til Dex- 

 trin. Men Diastasens Indvirkning paa Stivelse indskrænker 



