356 



Paa denne mærkelige Proces beroer enhver Tilberedning 

 af vinaandige Drikke: enten de nu tilvirkes af Saften af 

 Druer, Valbirk eller Palmer, af Byg, Kartofler eller Træ- 

 frugter, enten vi see hen til den af vore Forfædre saa 

 yndede Mjød, eller til den Drik, Tatarerne tilberede af 

 Hoppemælk, overalt er Vinaand det berusende Princip, og 

 overalt er denne dannet ved Gæralgens Indvirkning paa et 

 Sukkerstof. Gæren selv er et levende Væsen (Mycoderma 

 cerevisiæ), der bestaaer af en Uendelighed af smaa, lidt 

 aflange Celler, hvis Gjennemsnit varierer imellem ^^ og 

 Y^o MiUimeter. Under Gæringen voxer denne Plante, idet 

 nye Celler skyde frem paa de gamle, blive større og selv 

 udvikle nye. Gæralgesporer opfylde Luften: beskytter man 

 Druesaft fuldstændigt imod Luftens Adgang, holder den 

 sig klar og gjennemsigtig, men en eneste Luftboble er 

 tilstrækkelig til at bringe Saften i Gæring. Schwann 

 kogte Druesaft for at tilintetgjøre de deri indeholdte 

 Gæringsstoffers Virkningsevne; naar han da lod atmosfærisk 

 Luft strømme til, som først havde passeret et rødglødende 

 Rør, indtraadte ingen Gæring, medens en Boble alminde- 

 lig Luft strax fremkaldte en saadan. Pasteur fandt, at 

 Luft, der var filtreret gjennem Bomuld, ikke bragte Drue- 

 saft til at gære , men at Gæringen øiebhkkehg begyndte, 

 naar den med Sporer opfyldte Bomuld kastedes i Vædsken. 

 Men hvorledes virker da denne Plante paa Sukkeropløs- 

 ningen? Svaret er kort: vi vide det ikke. Hypotheser 

 have vi nok af paa dette Punct, men egenlige Beviser 

 fattes. Dog har Berthelot paavist, at en Sukkeropløsning 

 ogsaa kan bringes til Vinaandsgæring ved Midler, der al- 

 deles mangle Gæralgens organiserede Bygning, og uden 

 at der dannes en eneste Gærcelle. Han har saaledes om- 

 dannet Sukker til Vinaand og Kulsyre ved Æggehvidestof, 



