377 



gjør Bestandeel af nogen Planteaske, maa have en saadan 

 Oprindelse*). 



Den Forandring, som Cellulosen i Henhold til oven- 

 staaende Tabel successive er undergaaet, indtil det tilsidst 

 fremtræder som Anthracit, skyldes en Forkulning, den 

 Operation, hvorved Brændematerialet forandres til Kul ved 

 Uddrivelsen af alle luftformige Bestanddele; denne Opera- 

 tion kaldes ogsaa en tør Destillation. Foretages denne i 

 en Retort, der hindrer Luftens Tilgang og altsaa de udvik- 

 lede Luftarters Forbrænding, saaledes at Producterne kunne 

 opsamles, viser det sig, at disse deels bestaae af brænd- 

 bare, ufarvede Luftarter, deels fortættes til en Vædske, 

 som sondrer sig i en nedre vandagtig og en derpaa leiret 

 olieagtig Vædske eller Tjære, medens der i Retorten 

 bliver Kul tilbage, som dog endnu indeholder noget Brint 

 og Ilt. Paa Grund af den Lethed, hvormed i Almindelig- 

 hed de mere sammensatte organiske Stoffer ved Varmens 

 Indvirkning falde fra hinanden og danne mere simpelt 

 sammensatte, er saaledes Cellestoffet eller det forandrede 

 Cellestof omdannet til en stor Mængde andre chemiske 

 Forbindelser. Det kan ikke her være Stedet til nærmere 

 at gaae ind paa disse Stoffers Detail, hvorfor der kun i 

 Almindelighed skal anføres, at de fleste af disse Omdan- 

 nelsesproducter ere sammensatte af de flre Stoffer Kulstof, 

 Ilt, Brint og Qvælstof, hvilket sidste nemlig tillige findes 

 i ikke ringe Mængde i Tørven og Steenkullene; at den 

 brændbare Deel af Luftarterne væsentlig er Kulbrinter o: 

 Legemer sammensatte af Kulstof og Brint; at Tjæren be- 



En populær Undersøgelse af Steenkullenes Tilblivelsesmaade og af 

 alle herhenhørende Spørgsmaal findes i Cotta: Geologiske liilleder 

 ved C. Fogh. 



25* 



