390 



Afvexling i Beskaffenhed, alt efter vort Behov, og det 

 staaer tillige i Menneskets Magt at lade dem undergaae 

 saadanne Forandringer, at de komme til at svare til vort 

 Øiemed. 



Hvad vort Lands Forraad paa Brændsel angaaer, er 

 det almindeligt bekjendt, at vi saagodtsom udelukkende 

 ere henviste til Tørv og Træ. Undtagelsesviis findes paa 

 Bornholm nogle til Juraformationen henhørende Steenkul, 

 men de staae betydeligt tilbage for de engelske og Kullene 

 fra Høganæs, som dog høre til den samme Formation 

 (p. 387). Kullene indeholde 15 — 20 pCt. Vand, som ved 

 deres Henhggen i Luften fordamper, hvorved Kullene falde 

 hen i smaa Stykker, hvilket indskrænker deres Anvende- 

 lighed betydeligt. Den hele Production, som i Aaret 1860 

 paa de to Fabriker Hasle og Sorthat (mellem Rønne og 

 Hasle) beløb sig til henholdsviis 10500 og 18000 Tdr., 

 er ikke tilstrækkelig til at forsyne det paa Tørv temmehg 

 fattige Land med det fornødne Huusholdningsbrændsel, 

 hvorfor der indføres ikke ubetydeligt Brændsel, navnlig fra 

 Preussen. Den hgeledes paa Bornholm fundne Alunskifer 

 er et meget slet Brændemateriale, idet dens Brændeværdi 

 900 kun er omtrent ^ — } af Newcastle Steenkullenes; 

 som Brændemateriale benyttes den kun til Kalkbrænding 

 paa Stedet. 



Af Moser findes flere større her i Landet, deriblandt 

 Aamosen i Holbæk Amt, der har en Længde af 2 — 3 Mile 

 og nogle Steder en Brede af ^ Miil, den store Vildmose 

 N. for Liimfjorden med et Areal af 1| D Miil, Linden- 

 borgvildmosen S. for Liimfjorden med et omtrentlig Areal 

 af 1 n Miil og Vildmosen i Holsteen S. for Rendsborg. 

 De mindre Moser forsvinde efterhaanden som de skjæres 

 og forandres til Agerland, medens paa den anden Side 



