394 



alle Bøgens Eiendommeligheder, hvor gammel den end 

 bliver; den gaaer ikke med Tiden over til at blive en Eg 

 eller en Birk eller hvad man ellers kunde tænke paa. 

 Jeg anfører denne vistnok meget trivielle Sandhed kun, 

 for at det strax fra Begyndelsen af kan staae os klart, 

 at i den organiske Verden ere "jidivhisTiu; ufor- 

 anderlige d. V. s. de kunne ikke erhverve sig Eien- 

 dommeligheder i Bygning, som falde udenfor deres Arts- 

 begreb. Men hvad mere er, dette gjælder tiUige om hele 

 Arten, Generation efter Generation, og Naturen er der- 

 for i sin Heelhed uforanderlig og altid den samme; En- 

 hver veed, at naar han saaer Byg, kommer der ikke Rug 

 op, og at man ikke riskerer at Huskatten skal føde Løve- 

 unger! Et Dyrs eller en Plantes Afkom vil selv i tusinde 

 Led blive ved at optræde med den samme almindelige 

 Bygning, med de samuie Organisationsforhold, ja endog 

 med samme Farvetegning, kort sagt med alle for Slægten 

 og Arten betegnende Eiendommeligheder. Hvor fortrolige 

 vi end ere med denne Naturlov — uden hvilken al 

 Videnskab om den organiske Natur vilde være en Umu- 

 lighed*) — , hvor simpel og naturlig den end falder 

 os ved Vanens Magt, er den dog i Grunden et af 

 de allermærkeligste, jeg turde næsten sige ubegribeligste 

 Forhold i hele Naturen. De maae betænke, at enhver 

 Plante har begyndt sit Livsløb som et lille Frø, der kun 

 indeholdt ligesom et raat Udkast til en ganske lille Plante 



*) Man seer, at vi her see bort fra det i den sidste Tid igjen af en 

 berømt Naturforsker reiste Spørgsmaal, om det ikke er sandsynligt, 

 at Arterne i Løbet af meget lange Perioder kunne forandre sig 

 ikke saa lidt uafhængigt af enhver Kulturindvirkning. Her er kun 

 Tale om vilkaarlige, regelløse Afvigelser, hvis Mulighed selvfølgelig 

 vilde gjøre Videnskaben umulig. 



