396 



og Knogierne af de i det gamle Ægyptens Sarkofager 

 balsamerede Ibisser har man ikke været istand til at 

 skjelne fra Knogler af Nutidens Ibisser af samme Alder 

 og Kjøn. 



Nærmere beseet er dog denne Uforanderlighed kun 

 betingelsesvis sand; ubetinget holder den ikke stik. Jeg 

 tænker ikke her paa den Raceforskjel, som Kulturen 

 ved en meer eller mindre bevidst Behandling af Naturen 

 kan fremtvinge, og hvorpaa vore tamme Dueracer, der 

 dog alle uden Tvivl nedstamme fra den samme vilde Stam- 

 art, nemlig Klippeduen (C o lu mb a li via), afgive et saa glim- 

 rende Exempel, der noksom viser, til hvilken Grad Naturen 

 er plastisk; eiheller paa Albinismen, der rettest be- 

 tragtes som en partiel sygelig Tilstand, eller paa de reent 

 individuelle Porskjeliigheder, som ere saa iøinefaldende 

 — ialfald for Hyrden og Hyrdehunden — hos vore Hus- 

 dyr, men som upaatvivlelig findes i hele Dyreriget. Heller 

 ikke har jeg Kjønsforskjelligh eden for Øie, uagtet 

 denne vistnok ogsaa altid er udpræget i det ydre, selv 

 om den ikke altid er saa stor som mellem Hanen og 

 Hønen eller mellem Eghjorten og dens Hun; var det min 

 Agt her nærmere at drøfte disse Porskjeliigheder, vilde 

 jeg kunne nævne Dem mangfoldige Exempler paa Dyr, 

 hvor Han og Hun ere saa forskjellige, at Ingen, der ikke 

 vidste det, vilde henføre dem til samme Dyregruppe, end 

 sige til samme Art. Lige saa lidt vil jeg dvæle ved de ofte 

 meget iøinefaldende periodiske Porskjeliigheder, der 

 gjentage sig hos mange Oyr hvert Aar til bestemte Tider f. Ex. 

 hos Hjorten, hvis statelige Takker paa en bestemt Aarstid 

 skyde frem for atter til en anden bestemt Aarstid at fældes, 

 hos Rypen, som i sin brune Sommerdragt og med de 

 korte Kløer let kunde antages for et heelt andet Dyr end den 



