416 



ere blevne større — og dette vil da især gjælde om de 

 Arter, hvor »Haletudsen« opnaaer en anseligere Stør- 

 relse — afgnave de endog temmelig suffisante Plantedele, 

 f. Ex. Salatblade, naar man fodrer dem dermed. Til dette 

 Øiemed er deres endnu paafaldende lille Mund udstyret 

 med en skarp, hornagtig Over- og Cnderkjæbe — en 

 eiendommelig Bevæbning, som man kunde sammenligne 

 med Skildpaddernes eller Blæksprutternes — og medens 

 Fordøielseskanalen hos den voxne Padde er temmelig kort, 

 fordi den lever af Insekter, Snegle og andre Smaadyr, er 

 den hos Larven som hos saa mange andre planteædende 

 Dyr af en overordenlig Længde*), og den kan derfor kun 

 faae Plads i den rummelige Bughule ved at være rullet 

 op i en Spiral »som et Ankertoug«, somBosel træffende 

 udtrykker sig om Løgfrølarvens. 



Altsaa: af Æget af den haleløse Frø eller Tudse 

 med det brede Gab, med den eiendommeligt byggede 

 Tunge, der ofte kan smækkes ud for at gribe Insekter, 

 med 4 vel udviklede Lemmer, af hvilke de bageste ere 

 lange Springbeen og Svømmebeen, med kort Fordøielses- 

 kanal og med Lunger, fremkommer der et næsten fiske- 

 agtigt, lemmeløst Væsen med Rygfinne og Svømmehale, 

 med en lille, med Hornkjæber væbnet Mund og en lang 

 spiralsnoet Fordøielseskanal, med ydre Gjæller eller senere 

 med indre Gjæller og Gjællespalte. Forældrene vare nyttige 

 Rovdyr, Ungerne leve af Planteføde ! Uagtet denne Mod- 

 sætning er saa stor, som man vel vilde kunne tænke sig 

 den, ville vi dog kunne see den forsvinde Dag for Dag, 

 naar vi forfølge Larvens Udvikling videre. Denne har alle- 



*) Hos den i det høieste 5" lange Løgfrølarve er Fordøjelseskanalen 

 ifølge Ros el 1 Alen lang. 



