28 J. Sparre Schneider 
mâske dog at regne for et arktisk element i noget udvidet 
betydning. 
500. GC. melancholicus F. (70°). 
Denne vakre art er udbredt vestenfor Nordkap, men 
kun i de indre distrikter, ligesom den synes at være meget 
lokal. I Saltdalen meget almindelig og ligeledes funden ved 
Sole i Beieren (Hagemann), enkelte eksplr. har jeg selv taget 
ved Olsborg og Moen i Målselven juli 1877 og 85, men på” 
faldende nok ikke længere op i dalen, hvor jeg nu har sam- 
let i såmange sommere; Bossekop i Alten i begge former 
(Staudinger, Hagemann). På svensk side er den funden ud- 
bredt i Lapmarkerne op til Karesuando (68° 30), men søn- 
denfor polarcirkelen holder den sig fornemmelig i subalpine 
regioner, dog er den hos os bemærket helt ned til Kristiania; 
den er med sikkerhed at anse for et arktisk element. 
501. OC. æneus L. (70° 40’). 
Meget udbredt vestenfor Nordkap, og kanske vel så 
hyppig langs kysten som i de indre distrikter. Saltdalen 
almindelig samt Skjærstad (Sommerfelt, Hagemann), Bø i 
Vesterålen (Sandberg), Grøtø i Stegen (fru Gylche), Fager- 
næs i Ofoten, Harstad, Trondenæs, Nergård i Målselven, 
Hillesø, Mestervik i Malangen, Nipøen ved Tromsø, Kjosen 
- i Lyngen, Nordfugle og Langfjord i Alten (ipse), Trane og 
Rene ret mange eksplr. (Måklin), Bossekop (Krafft), Ham- 
merfest (Hornemann). Sort og rødbenede former forekommer 
om hinanden uden hensyn til lokaliteterne. Den er udbredt 
i de svenske Lapmarker, de nordligste ikke undtagne, men 
pafaidende nok blev den ikke fundeu i Norge af Zetterstedt. 
502. OG. holosericeus F. (70°). 
Lige til i 1887 kjendte jeg for det arktiske Norges 
vedkommende kun den ene af Zetterstedt anførte lokalitet 
nemlig Raschtind på Skjærvø, hvor nogle eksplr. erholdtes 
28 juli, også in copula; det nævnte år blev den imidlertid i 
flere individer funden af Hagemann i Saltdalen, ligesom jeg 
