44 J. Sparre Schneider 
mig ubekjendt, idet Zetterstedt kun anforer den som bemer- 
ket 1 Umea Lapmark; pa finsk side er den derimod taget 
op til Kantalaks under 67° og er muligens af arktisk udspring. 
566. Rhinosimus ruficollis L. (690 40’). 
 Udbredt som foregående og ligeledes meget sparsom. 
Hagemann har taget et enkelt stykke i Junkersdalen i Salt- 
dalen under barken på Betula i september, under samme for- 
holde har jeg selv erholdt 4 eksplr. ved [selvmosæter i Måls- 
elven 27 juli 1888 samt et i Tromsdalen 25 juli 1884, me- 
dens Zetterstedt tog den på fjeldryggen i Ofoten 18 juli lige- 
ledes i 4 individer. For Sveriges vedkommende kjender jeg 
ingen arktisk lokalitet, i Finland er den derimod observeret 
til henimod polarcirkelen. 
567. Pytho depressus L. (70°). 
Kun i de indre distrikter, hvor Pinus vokser som sam- 
menhængende skov. I Saltdalen almindelig samt ved Soløi 
Beieren (Hagemann), Kirgisnæs og Bjerkeng i Målselven 
ganske talrig på furutømmer (ipse), Bossekop (Staudinger), 
Sydvaranger (Sandberg). Den er også funden talrig i de 
svenske Lapmarker op til Karesuando (68° 30’) og er med 
sin nordlige udbredelse måske nærmest at betragte som en 
arktisk form. 
568. Pyrochroa pectinicornis L. (70° 2). 
Udbredt vestenfor Nordkap, temmelig sparsom. I Salt- 
dalen meget almindelig (Hagemann), Mestervik i Malangen, 
Moen, Iselvmosæter og Bjerkeng i Malselven, Storstennæs 1 
Balsfjord, Tromsdal samt Tværelvdal i Alten (ipse), på fjel- 
dene ved Alteidet (Zetterstedt), Bossekop (Staudinger). For 
Sveriges vedkommende anmærker Zetterstedt den kun fra de 
sydligste Lapmarker, men visselig er den udoredt, sålangt 
landet strækker sig. Ogsä denne har en afgjort nordlig og 
subalpin udbredelse, der tyder på et arktisk udspring. 
++ 569. - Cnestocera violacca Marsh (70°). 
anit Synes at være lokal og kun at forekomme i de indre 
