Coleoptera i Norges arktiske region 49 
ken de vistnok har naet sin udbredelse i vor arktiske region. 
Jeg har fundet et eksplr, ved Fagernæs i Ofoten 22 august 
1879 og et andet på Trondenes præstegård nogle dage i 
- forveien. I Sverige funden helt op i Torneå Lapmark til 
68de grad. 
589. Polydrosus fulvicornis F. (70°) 
Udbredt over hele området og et utvivlsomt arktisk 
insekt. I Saltdalen almindelig (Hagemann), Beieren, Hok- 
vik i Ofoten, Trondenes, Fagerli, Bjerkeng, Sletten og Svend- 
borg i Målselven, på Tromsøen 2 oktober 1881 i stor maengde 
på birkestammer, Aleknjarg i Polmak (ipse), Hindø, Senjen 
og Skjærvø (Zetterstedt), Bossekop (Staudinger). Den eri 
det nordlige Sverige ligeså udbredt som hos os, men det er 
mig ubekjendt, hvor langt mod syd den der er observeret; 
i Norge forekommer den ialfald ned til Kristiania. Dens 
nære slægtning undatus F. anføres af Zetterstedt som be- 
mærket i de nordlige Lapmarker og turde neppe mangle i 
vor arktiske region. 
590. P. cervinus L. (67°). 
Denne mere sydlige art forekommer endnu talrig i 
Saltdalen if. Hagemann og er af ham også funden ved Solø 
i Beieren. Zetterstedt optager den fra svensk Lapmarken 
uden at angive noget findested, ligesa Ph. argentatus L. 
591. Otiorhynchus maurus Gyll. (71°). 
Den almindeligste og mest udbredte Curculionid i vor 
arktiske region, er noteret omtrent fra hver eneste station, 
fra Saltdalen til den russiske grændse i Sydvaranger, og 
mangler ligesalidt på de yderste ser (Nordfuglø, Vardø) 
som på fjeldene i de indre distrikter. Ligeså almindelig og 
udbredt er den også østenfor fjeldryggen ifølge Zetterstedt. 
I det søndenfjeldske Norge er den fornemmelig alpin og 
subalpin, men går dog i lavlandet ned til 60de grad. 
592. 0. blandus Schoenh. (monticola Germ.) (70° 12’). 
Med samme ndbredelse som foregående og ofte ligeså 
