64 J, Sparre Schneider 
rige, hvor langt mod nord er mig ubekjendt. 
655. IT. lamed L. (70°). 
Udbredt men sparsom. I Saltdalen synes den at være 
ganske hyppig, og Hagemann har ligeledes taget den ved 
Sole i Beieren, et enkelt eksplr. er af M. Aagaard fundet 
på Tromsøen i 1886, og ligeledes er et fanget i Alten 1887 
af handelsmand Bull. På finsk side er den endnu fundet 
talrig ved Muonioniska (68°); skjønt ligeså hyppig i det syd- 
østlige Norges lavland som nordenfor polarcirkelen bør den 
dog efter sin udbredelse forøvrigt henregnes til de arktiske 
elementer. 
656. Pachyta interrogationis L. (70° 2’). 
Almindelig udbredt i de indre distrikter vestenfor 
Nordkap, dog temmelig lokal. I Saltdalen særdeles almin- 
delig, især i Junkersdalsuren (Hagemann), Tollå i Beieren, 
Storstennæs i Balsfjord, Nymo, Sletten, Svendborg og Sver- 
resvold i Målselven, fornemmelig i blomsterne af Trollius, 
Gamsttind og Alteidet (Zetterstedt). På finsk side er den 
bemærket op til Utsjok (69°) og er et utvivlsomt arktisk in- 
sekt. 
657. P. virginea L. (679). 
Hidtil kun funden af Hagemann i Saltdalen, hvor den 
imidlertid skal forekomme ganske almindelig overalt. Zet- 
terstedt tog den selv kuni de sydligste Lapmarker, men om» 
taler den som samlet af andre også i de nordligste. 
658. P. strigilata F. (70°). 
Hist og her, dog gamske sparsom og meget lokal. I 
Saltdalen almindelig udbredt (Hagemann), Bossekop (Zetter- 
stedt), Kirkenæs og Bodsejavre i Sydvaranger (Sandberg, ipse). 
På svensk side meget udbredt og vistnok langt hyppigere 
end hos os; den bør måske regnes til de arktiske elementer. 
659. P. smaragdula F. (70° 40°). | 
Lokal og sjelden. Nogle fa eksplr. har Hagemann fun- 
det i Saltdalen, i Alten tog Zetterstedt den ganske almin- 
