99 Karl Pettersen 
videre nordover langs efter det nysnævnte seillab. Som ori- 
enterende bilag er vedføjet kartskisse tavle VII. 
a. Fjeldpartierne langs efter sundlobene. 
Hind=ø. 
Hindøens orografiske bygningsforholde er nærmere om- 
handlet i afd. I pag. 63 fl. Som der fremholdt lader gens 
fjeldmasse sig udskille i følgende af kystens gneis-granit 
byggede hoveddele: 
1. Kindraget vestenfor Kvedfjordens og Gullesfjordens lan- 
ge indskjæringsspalte. 
2. Storvandsdraget, der fra den østlige side af Gullesfjor- 
den breder sig østover til Tjelsund og optager gens syd, 
ostlige del. 
3. Kvedfjorddraget med Topsundsdraget, der fra den øst- 
lige side af Kvedfjorden skyder sig frem i nordostlig 
retning. 
Landpartiet mellem Storvandsdraget i syd og Kved- 
fjords- med Topsundsdraget i nord danner et af lavere åsdrag 
og fjelddrag gjennemsat underland. Fra Vågsfjord og Tjel- 
sund kiler dette sig under aftagende brede mod vest til de 
indre strøg om Kvedfjorden. 
Afdelinger, der ligger ind under Balsfjord- og glimmer- 
skifer-gruppen er efter øens vestlige del alene at påvise på 
forskjellige steder langs efter Gullesfjorden ligesom også ef- 
ter Kvedfjordens østlige side — her i regelen som smale 
båndstrimler, knyttede til de lavest liggende niveauer. Fjeld- 
grunden efter det brede østlige underland er derimod bygget 
af lagrækker, der ligger ind under de nævnte sedimentære 
grupper. Afdelinger under Urfjeldet stikker her kuns frem 
på enkelte lokaliteter og altid efter en højst underordnet 
målestok. | 
