98 Karl Pettersen 
de giimmerskifer med sin afvigende lejning antages derimod 
at matte blive at henfore til den overliggende glimmerski- 
fer-gruppe. 
Lægges fra gärden Gausvik et profil opefter äsdraget 
til den nordlige side, sa vil fjeldgrunden nedenfra opad fin- 
des bygget af 
a. gneisartet glimmerskifer langs strandpartierne. Streg- 
retning o—v. med stejlt nordligt fald, 
b. derover hårde ofte feltspathforende skifere med indlej- 
ninger af en hvid, temmelig småkornig kalksten, 
c. derover kalkstenslag, der på det nærmeste enerådende 
bygger åsen opefter. 
Den antagelig til Urfjeldet hørende gneisafdeling (a) 
skyder sig således ind under skiferafdelingen (b), der nær- 
mest må være at lægge ind under Balsfjordgruppen. Kalk- 
stensafdelingen (c) tilhører en mægtig kalkstenszone, der fra 
Gaus vi kbreder sig sammenhængende nordover til Sørvik. 
Efter denne 11 kilom. lange strækning bygges fjeldgrunden 
langs Tjelsundet sågodtsom enerådende af kalkstenslag, der 
overalt viser en temmelig regelmæssig strøgretning af om- 
kring øst-vestlig tildels med afbøjning til n. 70 0, med stejlt 
nordligt ofte indtil vertikalt fald. På enkelte steder optræ- 
der kalkstenen i veksel med underordnede lag dels af klori- 
tiske skifere déls af lerglimmerskifer. Ved Fuskevåg veks- 
ler kalkstenen således med kloritiske skifere, der 1 overord- 
entlig rigt mål er indflettet med smukt krystalliserede gra- 
nater. På den i nærheden liggende Græsholme optræder 
kalkstenen i veksel med lerglimmerskifer i vertikal lagstilling 
under øst-vestlig strøgretning. 
Disse milde halvkrystalliniske skiferdannelser, der såle- 
des optræder i veksel med den her optrædende kalksten, 
peger med al bestemthed hen på, at den her omhandlede 
kalkstenszone må være at henlægge under Balsfjordgruppen. 
Kalkstenen her træder ofte frem med en blålig sort 
