106 Karl Pettersen 
side afloses dette højfjeld af et bækkenformigt af as- og la- 
vere fjelddrag gjennemsat underland, der fra Tjelsund og 
Vågsfjord som en bred kile skjær sig frem vestover til det 
indre af Kvedfjord. 
Mens orografiske mest bestemmende indskjæring spænder 
sig frem efter en på det nærmeste nord-sydlig retning. Den- 
ne dannes af Kvedfjord, der indefter går over i den trange 
Gullesfjord. Fra bunden af sidstnævnte fjord fører et lavt 
opimod 60 a 70 m. højtstigende ejdei sydostlig retning over 
til bunden af Kanstadfjord, der fra Vestfjorden skjær sig 
ind i nordlig retning. 
Fjeldpartiet langs den vestlige side af Kvedfjord og 
Gullesfjord er på det nærmeste helt bygget af gneis-granit. 
Denne optræder oftest udpræget lagdelt under en strøgret- 
ning, der i regelen spiller omkring n—s. Faldvinkelen stejl 
vestlig. 
Efter øens nordostlige lavlandsstrøg, der fra Tjelsund 
og Vågsfjord skjær sig frem vestover mod Kvedfjord mellem 
de af gneis-graniten byggede tjeldpartier, træder under ur- 
fjeldet hørende dannelser forøvrigt frem kun på enkelte ste- 
der og også her i det hele kuns højst underordnet. Forøvrigt 
bygges dette landparti af lagrækker, der ligger ind dels un- 
der Balsfjordgruppen og dels under Glimmerskifergruppen. 
Lagstillingen, der tildels kan vise sig adskilligt varierende, 
viser dog på den anden side i det hele og store en vis re- 
gelmæssighed, idet strøgretningen synes at kredse sig efter 
grænselinjerne mod urfjeldsterritoriet. Inden landpartiets 
østlige del langs Tjelsund og Vågsfjord er en omkring øst- 
vestlig strøgretning med stejlt nordligt — tildels også syd- 
ligt — fald, regelmæssig rådende. Dette træder mest udpræget 
frem langs efter den mægtige kalkstenszone, der breder sig 
frem mellem Gausvik og Sørvik. At denneafdeling her kan 
skjule forskjellige folder ledsaget af overkastninger kan der 
vistnok være grund til at forudsætte. I strøget mellem 
