110 Karl Pettersen 
Sands-o 
der skyder frem fra den nordostlige side af Grytø, nar i 
Vætten sin største højde med omkring 188 m. Sens vestlige 
stærkt myrdækkede underland er bygget aflaget gneis, forev- 
rigt dannes fjeldgrunden af kvartsitisk glimmerskifer, hvis 
lagrækker viser en konstant strogretning af n 20° o. Faldet 
er regelmæssig østligt, — efter de lavere liggende niveauer 
nar faldvinkel ikke over 20°, men synes denne at blive stej- 
lere efter de højere liggende niveauer. Op efter de øvre dele 
af Vætten når den således op til 60°. 
Kalkstensindlejninger har der her ikke været anledning 
til at påvise. Petrografisk synes skiferen her forøvrigt at 
stå glimmerskifergruppens bergart så nært, at der — i et- 
hvert tilfælde foreløbig — antages nærmest at være grund 
at indordne Sands skiferafdeling under denne gruppe. I mod- 
sat tilfælde måtte den her omhandlede afdeling være at sam- 
menstille med Bestebostanessets og Bergvägens glimmerski- 
fer og med den måske være at henlægge som en yngre af- 
deling under urfjeldet. 
Halvøen mellem Ofoten og Gratangen — fra 
Gratangsejdet vestover til Tjelsund. 
Denne store halvø skyder sig frem fra det opimod 313 
m. højtstigende Gratangseide, som fra bunden af Harjangen 
i Ofoten skjær sig over til bunden af Gratangen i Ibestad 
præstegjeld, Halvøen indeslutter de i den orografiske over- 
sigt afd. I. pag. 8 og 9 omhandlede højfjeldsgrupper 1 og 2. 
Til nærmere belysning af bygningsforholdene efter halv- 
øen henvises til profilrits fig. 52. Dette er fra bunden af 
Harjangen trukket i omkring øst-vestlig retning over de vide 
