Den nord-norske fjeldbygning. 111 
myr- eller skogdækkede flader til Gravfjordejdet og herfra 
videre over højfjeldsgruppen n. 1 til Tjelsund. 
a. Længst mod øst stikker frem de stejlt stillede skiktlag 
af Harjangens gneisafdeling (cfr. afd. I pag. 146—47). 
-b. Herover lagrækker af glinsende skifere, kloritiske skifere 
i gjentagen veksling med gralighvide og sortegra kry- 
stalliniske tildels ganske tyndlagede kalkstene. Den 
glinsende skifer er snart hardere og indeslutter da ofte 
talrige nyrer eller udsondringer af kvarts, snart igjen 
ret mild. Strøgretning omkring n—s med indtil 40 
veseligt fald. 
ce. Herover i konform lagstilling sandstensartet kvartsit 
tildels i veksel med tyndlaget gräligsort hårdskifer. 
Skiktfladerne af den sandstensagtige kvartsit er ofte 
forsynet med et overdrag af grønlig glinsende skifer- 
substans. 
d.. Henover de vestenfor liggende myr- og skogdækkede 
marker, der fører over til Gravfjordejdet — mellem 
Bogen i Ofoten og Gravfjordbotn — er fjeldgrunden 
kuns sjelden blottet. Hvor dette er tilfældet, vil den over- 
alt findes bygget af hård glimmerskifer med vestlig fald- 
vinkel. I øverste gård her i den såkaldte Lenvikmark 
bemærket glimmerskifer med indlejninger af grålig kalk- 
sten under en omkring 30° vestlig indskyden. De fra 
myr- og skogmarkerne opstigende fjeldpartier under 
højfjeldsgruppen n. 1 er byggede af hårde krystalliniske 
skifere. 
Efter højfjeldsgruppens sydligste del rejser sig langs 
Strandvandet — som har sit udløb til Bogen og kuns 
ligger få meter over havfladen — Niingernes vildt byg- 
gede fjeldparti. Ffter de lave afsatser mod Strand- 
vandet optræder lag af grovkornig kalksten i svævende 
lagstilling. Fra bunden af Stranddalen opefter bygges 
 fjeldgrunden af glimmerskifer tildels i veksling med 
