120 Karl Pettersen | 
den indtil 2,, ctm. mægtige lag af en hornblendeskifer, der 
dog i regelen optræder i de lavest liggende niveauer. Det 
kvartsitiske herg er gjennemsat af talrige parallelløbende 
vertikalt stillede transversale kløfter. 
Kvartsiten optager forøvrigt her kuns en smal båndstribe 
langs efter fjordens lavere niveauer. 
Fra den nordlige side af Salangen — Astafjordens 
inderste botn — rejser sig Faxtindernes høje øformig udskårne 
fjeldgruppe. Fjeldmassen falder under stejle styrtninger ned 
mod Mjøsundet i vest og Salangen i syd. Mod øst går den 
over i lavere åsdrag, der falder ned mod Løksebotn og Rør- 
vandet, der har afløb til Løksebotn. Dette fjeldparti er fra 
fod til top — som det vil sees af profilrits fig.55 — bygget 
af glimmerskifergruppens svagt synklinalt stillede lagrækker. 
Lagstillingens strøgretning n. 20° v., efter den vestlige afde- 
ling med 20" østligt fald, efter den østlige med op til 209 
vestligt fald. Bygningsforholdene her altså ganske i overen- 
stemmelse med de før ombandlede efter Reittinderne. Fra 
den østlige side af Løksebotn afløses glimmerskiferen af Sag- 
fjordens til Balsfjordgruppen hørende kvartsit. 
I nær tilknytning til de her omhandlede randpartier 
af fastlandet står som før nævnt de to ser Rolla og Andorg-ø" 
Rolla. 
Øens fjeldbygning er som før nævt (afd. I pg. 3) ud- 
skilt i tvende parallelløbende fjelddrag, nemlig Rolla efter 
øens sydlige del og Drangens fjelddrag langs Bygden. Rollas 
fjelddrag når i Rollen sin største højde med 906 m. Dran- 
gen har en højde af 1023 m. 
Orografisk er Rollas fjelddrag at indordne under 
fastlandspartiet ved den vestlige side af Gravfjord, medens 
Drangen på samme måde er at sammenknytte med den mel- 
lem Gravfjord og Gratangen fremspringende halve. 
