129 Karl Pettersen. 
uafgjort. Det kan måske vere mulighed for at den kan være 
at sammenstille med den ovenfor omtalte gneis, der som løse 
brudstykker dækker et større område op under foden af det 
ovenfor Årsten opstigende Storfjeld, og som antagelig der i 
nærheden må stikke frem i fast berg. À 
Det skal forøvrigt bemærkes at der ikke har været an- 
ledning til at underkaste bergbygningsforholdene efter An- 
dorgø noget mere omfattende undersøgelse. 
Vågsfjordbækkenet. 
Inden det brede ældre skålformige bækken, der som tid- 
ligere omhandlet (afd. I pag. 2. 3.) skjær sig frem mellem 
kystens gneis-granit på den ene og indlandsgraniten på den 
anden side, optræder forskjellige mer eller mindre vel afgræn- 
sede bækkener af en meget sildigere oprindelse. Imellem disse 
indtager det i det store ret karakteristisk prægede Vågsfjord- 
bækken en fremtrædende plads. 
Indunder dette bækken ligger Hindøens underland, der 
breder sig frem langs Vagsfjorden efter sens nordostlige side, 
den brede Vagsfjord samt endvidere den säkaldte Astafjord. 
Fra selve bækkenet rejser sig de højtbyggede ser Rolla og 
Andorgø, der ved nysnævnte Astafjord er udskilte fra det 
egentlige fastland. Mod syd kiler bækkenet sig ind mod det 
trange og bugtede Tjelsund, der fører sydover til Vestfjorden. 
Mod nord går bækkenet umiddelbart gjennem Solbergfjord 
over i det såkaldte Senjenbækken, som senere nærmer skal 
blive omhandlet. Mod nordvest munder bækkenet mellem 
Sands-ø og Senjen-ø ud i Anfjordens brede havarm. 
Bækkenets længdeakse skjær sig frem i retning fra so. 
mod no. Bækkenets brede fra øst mod vest kan nå op til 
omkring 40 km. 
Fra bækkenets vestlige randkanter rejser sig kystens 
gneis-granitiske fjeldgrund op i høje drag. Fjeldpartierne 
