Den nord-norske fjeldbygning 123 
der stænger for bækkenet mod øst — ligesom også øerne 
Rolla og Andorge, der som «Horste» stiger op fra samme 
— er derimod fra fod til top byggede af krystalliniske ski- 
fere. Disse fjeldpartier opfylder de brede halveformige frem- 
spring mellem Gravfjord, Gratangen, Lavangen og Salangen 
med Sagfjord, der fra Astafjorden skjer sig ind efter fast- 
landsstrøgene i en omkring sydostlig retning. Mod øst fal- 
der disse fjeldpartier mod lavere liggende ejder, der fører 
fra den ene af de nævnte fjordbotner transversalt over til 
den anden. Afdelinger, der ligger ind under Balsfjordgrup- 
pen, træder frem langs efter disse indre fjordstrøg ligesom 
også efter de nys nævnte transversale ejdefar, men skyder 
sig længere udover under 20° sydvestlig indskyden ind under 
lagrækker, tilhørende glimmerskifergruppen. Balsfjordafde- 
lingen sænker sig således langsomt mod vest og skyder sig 
efter de indre fjordpartier snart ned under havfladen, for 
først efter bækkenets vestlige randpartier igjen at træde frem 
over havfladen efter Hindøens nordostlige side. 
Over Balsfjordskiferne rejser sig under konform lagstil- 
ling lagrækker, der ligger ind under den kalkstensførende 
glimmerskifer-gruppe. Vestover tårner disse sig op i høje 
fjeldpartier, der breder sig frem til Astafjorden. Fra sammen- 
stødet med Balsfjordskiferne vestover viser den her optræ- 
dende glimmerskifer en temmelig regelmæssig lagstilling un- 
der en strøgretning af n. 20° 0. med en sydvestlig faldret- 
ning, der sjelden overstiger 20°. Noget indenfor udmundin- 
gen af de nævnte småfjorde slår lagenes faldretning om til 
uordostlig, og fortsætter således videre udefter Rolla og An- 
dorg-ø. Faldvinkelen er også her altid svag og overstiger 
sjelden 20°- Fra fjordbotnerne ud til Vågsfjorden danner 
lagstillingen således en enkelt synklinal fold. Foldens anti- 
klinale fløje mangler til begge sider. 
Bækkenets vestlige del er for største delen optaget af 
den omkring 15 km. brede Vågsfjord, der skjær sig frem lige- 
