130 Karl Pettersen 
selinjerne fra den mod randkanterne fremdukkende gneis. 
Efter landpartiets nordlige afdeling således navnligi strøget 
om Kvanås ved Gisundet viser lagstillingen sig i høj grad 
forrykket og ofte ledsaget af stærke snoinger og forvridnin- 
ger, ligesom lagenes faldvinkel heri regelen er temmelig stejl. 
Stærke trykkræfter må her åbenbart have været i virksom- 
hed. 
Som forholdene her træder frem, synes der at skulle 
være grnnd til at forudsætte, at man her ligesom efter Hindø- 
ens nordostlige side har for sig et større sammenhængende 
indsænkningsfelt, og at en del af dette derunder er bleven 
presset ned under den nuværende havstand langs efter Sol- 
bergsfjorden ligesom også langs efter Gisundet. De små hol- 
mer, der stikker frem langs efter Stangelandet, ligesom også 
de forskjellige holmer og skjær, der skyder op langs efter 
Gisundet, ligger igjen som svage rester efter de indsænkedø 
landpartier, der i sin tid har knyttet Senjenøen umiddelbart 
til fastlandet. 
Fjeldpartiet langs Dyrøsundets østside fra 
Faxfjord nordover til Sør-Reisen. 
De orografiske bygningsforholde efter dette fjeldparti 
er nærmere omhandlet i afdel. I. pag. 9 og 10 under litera 
b. Udprægede ejdedannelser ilighed med dem, der udskiller 
fastlandets vestlige halvøformige randpartier langs Astafjor- 
den fra de østenfor liggende fastlandsstrøg, mangler her gan- 
ske. Randpartiet her danner tvertimod i det væsentlige en 
del af et vidstrakt mere sammenhængende fjeldparti, der mod 
øst skyder sig frem helt til Bardoelven. Fjeldpartiet ind- 
skjæres forøvrigt af forskjellige kortere og længere dalfører 
under en forherskende omkring nord-sydlig retning — i re- 
gelen dog med atbøjning fra nno, til ssv, Dalene skjær sig 
