Den nord-norske fjeldbygning 143 
Fjeldpatierne langs begge sider af Malangen. 
Malangen skjær sig frem i retning fra so. mod nv. og 
munder efter et lab af omkring 50 km. ud i det abne hav. 
Fjordens indre halvdel skjær sig ind efter fastlandet og gjen- 
nembryder derunder sammes ytre af krystalliniske skifere 
byggede randparti. Den ytre halvdel fører mellem Senjen-a 
og Kvale ud til det abne hay. 
I strøget mellem Senjen-s og Kvalø falder fjordens 
dybderende ned til omkring 220 favne (413 m.). Etter 
den indre halvdel når dybderne ikke over 100 favne (188 m). 
Efter fjordens ytre afdeling bygges fjeldgrunden til 
begge sider såvel efter Senjen-ø som Kvalø af urfjeldets la- 
gede gneis eller gneis-granit. Gneisen viser her i regelen 
en stejl ofte opimod vertikal lagstilling. Strøgretning om- 
kring n—s. oftest med indtil 20 a 30° vestlig afbøjning. Ef- 
ter Senjen-øen er gneisens faldvinkel i regelen østlig, efter 
Kvaløen derimod vestlig. At slutte fra forholdene, som de 
i så henseende træder frem langs efter begge fjordsiderne, 
synes fjorden her at spænde sig frem efter en til urfjeldet 
knyttet synklinal fold. 
Ved Malangens udmunding afbøjes lagenes strøgretning 
langs efter den vestre side efterhånden mere mod vest, idet 
den svinger nogenlunde regelmæssig med fjordens dybderen- 
de. Efter den lille her fremstigende ø Hekkingen viser’gnei: 
sen således en strøgretning af n. 50" v. — s. 50" o. med 
stejlt nordvestligt fald. 
Langs den vestlige side efter fjordens ytre del stikker 
der efter de laveste niveauer frem enkelte svage båndstrim- 
ler af kalkstensførende glimmerskifer. Foruden den førnævn- 
te skiferafdeling ved Skårliodden træder en lignende frem 
ved Vang ved indløbet til den fra Malangen indefter Sen- 
jen-o indskydende sidefjord Stønnes-botn, Her viser glim- 
