148 Karl Pettersen 
sa storartet som den her omhandlede. Dette sundløb må 
derfor antagelig være dannet gjennem vertikale dislokationer. 
Det fortjener i så henseende også at fremholdes at Ansnes- 
tindernes, Bentsjordtindernes og Kvitfjeldets stejle afheld 
mod sundløbet træder for øjet også frem som en vel udpræ- 
get brud- eller forkastningsspalte. 
Landpartierne langs efter sundløbene om 
Tromsø nordover til Fuglesund. 
I strøget fra Gravfjord nordover til Malangen optræ- 
der fastlandets randpartier trods de mange transversalt ind- 
skydende fjordløb dog som et i orografisk ligesom også i 
geologisk henseende væsentlig ensartet bygget hele. Noget 
anderledes stiller forholdet sig derimod i forskjellige henseen- 
der herfra videre nordefter. Kystens gneis-granitiske felt, der 
på enkelte undtagelser nær bygger den store Kvalø, skyder 
sig her langt frem mod øst og med dette er også glimmer- 
skiferfeltet med engang ligesom med et træk skudt østover 
efter en tilsvarende målestok. Det af glimmerskiferen byg- 
gede randbælte, der under i det væsentlige så helt ensarte- 
de forholde træder frem langs efter de ovenfor omhandlede 
søndenfor liggende strøg, er vistnok endnu at forfølge længe- 
re nordefter, men antager dog her et derfra noget afvigende 
præg. Den vestlige fløj af lagstillingens synklinale skål, der 
efter de søndenfor liggende randpartier overalt træder frem 
med østlig faldvinkel, er her for en væsentlig del ganske til- 
bagetrængt, og dens plads derimod optaget ved brede sund- 
løb, der skjær sig frem mellem fastlandet og de udenfor lig- 
gende øer. 
Efter den sydostlige side af Kvaløen rejser sig Grønli- 
bruas äsdrag op til en højde af 416 m. Ved det lave Strøms- 
ejde er dette åsdrag udskilt fra gneisfeltet vestenfor. Straks 
