Don nord-norske fjeldbygning 149 
søndenfor dette åsdrag, udskilt fra samme ved Rystrømmens 
trange sundløb, dukker den lave Ryø frem og nordenfor sam- 
me den lave Grind-ø i Vestersundet mellem Tromsø og Kvalø: 
Grønlibruas åsdrag tilligemed Ryø og Grindø er nærmest at 
opfatte som de sidste her gjenstående rester efter den nys- 
nævnte synklinale skåls vestlige fløj. 
Ryø er bygget af glimmerskifer, der viser et om- 
kring 20" østlig faid. Som før nævnt er faldvinkelen op- 
efter de på fastlandet tvertovenfor Ryø opstigende fjeldpar- 
tier — Bentsjordstind og Kvittjeld (Balsnestind) — derimod 
vestlig. 
Efter Grørlibruas åsdrag viser lagstillingen en temme- 
lig regelmæssig strøgretning af n. 20" v. med østlig faldvin- 
kel af omkring 209, Fjeldgrunden bygges af kvartsitisk 
glimmerskifer — ofte i veksel med lag af grovkornig kalk- 
sten. Langs efter Strømsbugten tildels mægtige lag af kalk- 
sten — på sine steder i tilknytning til en eklogitartet sten 
under forholde, der er samstemmende med de, der råder efter 
Tromsøen og som nedenfor nærmere skal blive omhandlet. 
Omtrent midt på Strømsejdet på østre side af Strøms- 
elven rejser Furuhougen sig op som en isoleret liggende 
knaus til en højde af omkring 150 m. Furuhoug er helt 
bygget af en hård noget uren serpentin. Nede under foden 
af Furuhoug sågodtsom i umiddelbar kontakt med serpenti- 
nen træffes ved en fjeldbæk en kloritisk kvartsskifer, — en 
halvt konglomeratartet dannelse, sammensat af kvarts-brud- 
stykker, sammenbundne ved et kloritisk bindemiddel. Berg- 
arten synes ganske ensartet med konglomeratdannelser på- 
trufne opefter Thomasjordtind og Örnestind i Balsfjord og 
der liggende ind under Balsfjordgruppen, Da den faste fjeld- 
grund er stærkt overdækket, har der ikke været anledning 
til her nærmere at undersøge forholdene. Den kloritiske 
kvartsskifer viser her en omkring o—v. stregretning med 
90° n, fald, Måske stikker her frem en under den lavere 
