152 Karl Pettersen 
indsendt til nærmere undersøgelse, udtaler sig herom sâle- 
des*): «Bergarten dannes af skarpkantiga fragment af kvarts 
og mikroklin, inbåddadei et pulver af samma mineral, jemte 
noget glimmer och titanit. Säkerligen någon krossad gneis 
eller granit.» 
Den langs sundløbet mellem Haukø og Kvalø rådende 
lagstilling efter de her fremtrædende strimler af glimmer- 
skifer antages således nærmest at måtte være at føre tilba- 
ge som resultater af de kræfter, der har væreti virksomhed 
under dannelsen af Ersfjordens indskjæringsbækken. 
Glimmerskiferafdelingen efter Haukøen ligesom også de 
svage strimler af den kalkstensførende glimmerskifer langs 
efter Kvaiøens østside fra Selnes nordover til Finlandsgår- 
dene ligger således igjen som de sidste rester efter den vest- 
lige del af det omhandlede randbæltes skålformige synklinale. 
Mod øst sænker Grønlibruas åsdrag og dermed glim- 
merskiferafdelingens- vestlige flej sig ned under havfladen. 
Afdelingen dukker først fra den anden side af det brede sund 
igjen frem over havfladen. Her viser lagstillingen en forhersken- 
de vestlig faldvinkel langs efter det under fastlandet liggende 
fjeldparti, der spænder sig frem langs den ytre del af Bals- 
fjorden, Tromsøsundet og Grøtsundet til den ene side og Ram- 
fjord og det 22 km. lange Bredvikejde på den anden. Dette 
fjeldparti, der således træder frem som den omhandlede syn- 
klinales østlige fløj, danner den vestlige del af den store 
Bredvikhalvø, der tidligere nærmere er omhandlet under den 
orografiske oversigt afd. I pag. 14 og 15. 
Tromsdalen og 11 km. længere nordefter Tunsvikdalen 
skjær sig fra sundløbene ind efter fjeldpartiet i sydostlig ret- 
ning. Langs efter Bredvikejdet og Ulfsfjord stiger fjeldet i 
regelen op med stejlt afhæng. Det samme er også tilfæidet 
langs efter Tromsøsundet og navnlig i strøget fra Troms- 
*) Karakteristik af några bergartprof från det nordliga Norge.“ Tr. Mus. 
årsh. XI. 1888 pag. 80 no. 18. 
