Den nord-norske fjeldbygning 153 
dalen nordover til Moviken. Det stejle afhæng overskjær 
efter det sidstnævnte strog med skarp grænse højfjeldets bøl- 
geformig afrundede dagflader. Fra Moviken og Tunsnes 
nordefter til Ulfstindens stejle styrtninger går fjeldpartiet ud- 
imod sundløbet over i et temmelig vidstrakt af lave mildt 
formede åsdrag gjennemsat underland. 
Som tidligere påvist afd. I pag. 161—66 optræder 
Tromsøsundets under urfjeldet hørende syenit-gneis i et større 
sammenhængende felt i strøget mellem Tunsvikdal og Troms- 
dal og skyder efter den indre del af Tromsdalen videre syd- 
over til Ramfjorden, hvor den afsluttesinærheden af gården 
Laukslet. Fra Ramfjorden vestover langs efter den sydvest- 
lige side af Tromsdalen sænker afdelingen sig mer og mer. 
Ved dalens udmunding mod sammes sydside træder syenit- 
gneisen kuns frem efter de lavest liggende niveauer, og ta- 
ber sig længer sydover under havfladen. 
Ffter et profil fra Laukslet ved Ramfjorden over høj- 
fjeldet til Tromsøsundet bygges fjeldgrunden af 
a. Syenitgneis. Den bygger fjeldgrunden fra Ramfjordens 
strandpartier op til en højde af 370 m. Lagstillingen 
viser en regelmæssig nordvestlig indskyden. 
b. Syenitgneisen afløses her af til glimmerskifergruppen 
hørende kalkstenslag forøvrigt under konkordant lag- 
stilling. 
c. Lag af smudsiggrøn halvt dioritartet sten sammensat 
af hornblende med kvarts i kornig forbindelse. Måske 
nærmest at betegne som feltspatbfri hornblendeskifer. 
d. hård kvartsrig glimmerskifer. 
Længere frem veksler glimmerskifer hyppig med lag af 
kalksten. Langs efter det egentlige højfjeld er lagstil- 
lingen adskillig variabel. Den sakaldte Storsten, der i 
vertikale styrtninger af omkring 100 m. højde, fra høj- 
fjeldet falder ud mod Tromsøsundet, er bygget af laget 
